6,2 милиона душй
ТЪРСЕНЕ 6,2 милиона душй
От дълго време търся
ГРЕШНИК От дълго време търся
ГРЕШНИК СВЕТЕЦ От дълго време търся
ГРЕШНИК СВЕТЕЦ
някой да остане с мен
ЧЕСТЕН някой да остане с мен
Никога не съм мислил, че ще дойдеш
БРЕНДЪН ФРЕЙЗЪР Никога не съм мислил, че ще дойдеш
ШЕМЕТНА СДЕЛКА
Сега, когато си тук всичките ми грижи изчезнаха
ЕЛИЗАБЕТ ХЪРЛИ O, сладка моя
ФУКЛА O, сладка моя
КАТО ЧУВАЛ С КАРТОФИ ФУКЛА БЕЗДАРНА Сладка моя
КАТО ЧУВАЛ С КАРТОФИ БЕЗДАРНА Сладка моя
ФРАНСИС О"КОНЪР Сладка моя
ФРАНСИС О"КОНЪР Всичките ми мечти се сбъднаха
РАБОТОХОЛИК Всичките ми мечти се сбъднаха
РАБОТОХОЛИК Ти си точно тази, която съм търсил
МАМИНО СИНЧЕ Ти си точно тази, която съм търсил
ДЕВСТВЕН Ти си точно тази, която съм търсил
ДЕВСТВЕН ПОХОТЛИВ Ти си точно тази, която съм търсил
Не знаех колко време ще отнеме
ИГРАЧ Не знаех колко време ще отнеме
ИГРАЧ ДРАКА Не знаех колко време ще отнеме
ВОАЙОР МОШЕНИК ОПТИМИСТ Не знаех колко време ще отнеме
Но хубавите неща идват при онези, които чакат
Сега не мога да искам нищо повече
ЗАЕМА ДВЕ МЕСТА НА ПАРКИНГ Сега не мога да искам нищо повече
ВЕГЕТАРИАНЕЦ Сега не мога да искам нищо повече
Ти си всичко за което съм мечтал
Сладка моя
МОЛЕЩ СЕ Сладка моя
МОЛЕЩ СЕ МОЛЕЩ СЕ Сладка моя
МОЛЕЩ СЕ МОЛЕЩ СЕ СПЯЩ Сладка моя
ХРАНТУТНИК Сладка моя
ХРАНТУТНИК Никой, никой, никой не може да те замени
НЕВРАСТЕНИК
ТАРИКАТ - НЕ ПЛАЩА ДАНЪЦИ Ти си тази, която съм търсил
ДАВА БАКШИШ САМО 5%
Ти си тази, която съм търсил
ГОВОРИ ДОКАТО СЕ ДВИЖИ Нощите бяха тъмни Дните дълги
Докато разума ми бе загубил надежда сърцето ми я пазеше
ЗА ПАРИ Докато разума ми бе загубил надежда сърцето ми я пазеше
ЗА ПАРИ ЗА ЗЕЛЕНА КАРТА Докато разума ми бе загубил надежда сърцето ми я пазеше
После ти се появи и ме спаси
НЮ ЙОРК - 63% податливи После ти се появи и ме спаси
НЮ ЙОРК - 63% податливи ТВЪРДЕ ЛЕСНО После ти се появи и ме спаси
ВАТИКАНА - 1 душа податлива
Моля те никога не си отивай
ВАТИКАНА - 1 душа податлива ТВЪРДЕ ТРУДНО Моля те никога не си отивай
30% обратни САН ФРАНЦИСКО Моля те никога не си отивай
30% обратни САН ФРАНЦИСКО O, не
30% обратни - ТОЧНОТО МЯСТО САН ФРАНЦИСКО O, не
СПЕЦИАЛИСТ ПО ОПАЗВАНЕ НА ОКОЛНАТА СРЕДА
Сладка моя. Сладка моя.
МНОГО ОБРАЗОВАН Сладка моя. Сладка моя.
МНОГО ОБРАЗОВАН С ДВЕ ВИСШИ Сладка моя. Сладка моя.
Никой, никой, никой не може да те замени.
БИВШО ХИПИ Никой, никой, никой не може да те замени.
БИВШО ХИПИ БИВШО ЮПИ Никой, никой, никой не може да те замени.
ВЛЮБЕН
Ти си точно тази, която съм търсил
"ЗАГУБЕН" Ти си точно тази, която съм търсил
"ЗАГУБЕН" КЪСА ПАМЕТ Ти си точно тази, която съм търсил
"ЗАГУБЕН" КЪСА ПАМЕТ ПЛАМЕНЕН Ти си точно тази, която съм търсил
САМОТЕН Ти си точно тази, която съм търсил
Нощите бяха тъмни Дните дълги
Докато разума ми бе загубил надежда сърцето ми я пазеше
МИЖИТУРКА Докато разума ми бе загубил надежда сърцето ми я пазеше
МИЖИТУРКА После ти се появи и ме спаси
Моля те никога не си отивай
O, не
Синедин техническа поддръжка. Сюзън е. Мога ли да ви помогна?
Синедин техническа поддръжка. Рейчъл е. Мога ли да ви помогна?
Елиът е. Мога ли да ви помогна?
O! Да, ами.
Дайте ми една секунда да ви открия. Днес компютърът ми е малко бавен.
Събуди се, приятелче. А, ето ви и вас.
Имате модел 5732, 128 Mb RAM, 27 Gb хард диск.
Добре. Добре. И твърдите, че увисва, когато се опитате да печатате?
О! Добре, няма проблем.
Ще изчакате ли две секунди?
Керъл! Керъл!
Не знам какво са ти казали, малка госпожичке, но останалите започват работа в 9:00.
Шегувам се. Просто се шегувам. Добро утро.
Ей, Дан, човече! К’во става, брато?
Остави го там. Добре.
Е, ще забивате ли днес? Ти и момчетата ще ходите ли да забивате след работа?
Ъ, виж, още не знаем, Елиът. Още не съм сигурен.
А, добре, човече. Само ми кажи, защото съм тука, друже.
Защото обичам оранжевата топка. Затова ми викат „Въздушния Елиът“.
- Добре.
Ами, виж, само този път да ми кажеш навреме,
щото миналата седмица ми каза в 6:30, и когато пристигнах тъкмо си тръгвахте.
- Малко тъпо се почувства, а? - Доста тъпо, Елиът.
Няма проблем, Дани. Забрави го.
- Ей, Даниел. - Ей, човече, как си?
Ей, Боб.
- Какво става? - Ей, Елиът.
Значи ти и тайфата ти ще ударите кръчмата довечера?
Моята тайфа? Не.
Ъ, всички са заети с големия, а…
- Какво ти е на врата? - А, нищо. Хронични смущения в следствие на стрес.
Това е рана от слушалки. Какво ще кажеш ти и аз да отидем да ударим по една бира и да видим как са мацките?
Елиът, аз съм женен забрави ли?
- Ще се прибера и ще прекарам малко време с жена си. - O-о-о!
Пътуване към Уипвил.
O-o-o!
Става все по- забавно с всеки път.
- Недей… Недей… Недей… - Ей, Джери!
Джери, Джери, бо-бери Фее, фй, фо-фери, Джери!
- Какво става, братче? - Ами, тичам към една важна среща.
А, да? Мисля, че това ще ти хареса, защото и двамата сме стерео компонентни откачалки.
- Виж това, пич. Това са новите Ingebritzens. - Да, добре.
XVC говорители. Ето, виж. Това е гърба на левия говорител.
- А това е предницата на десния. - Красота, красота.
Това е предницата на левия… Не, това е десния говорител.
- Мисля… O, човече! - Какво?
- Елиът е. Кой му каза, че сме тук? - O!
Здрасти.
Вие момчета.
Виж ти, виж ти, виж ти, и ако това не е изненада?
Мислех, че всички са заети.
- А, малка промяна в плановете, Елиът. - А, така ли?
Ами, малко съм ви обиден, момчета.
Мисля, че се опитахте да се отървете от мен. Затова, може и да не седна при вас.
- Разбираме те. Ще се видим утре. - Чао, Елиът.
Шегувам се.
- Искаш ли да си сменим местата? - Не, добре съм.
O, Боже мой!
Сигурно ме будалкаш.
Моля те, не ми казвай, че онова e Алисън Гарднър. Моля те!
Не си в час.
Тя не излиза ли с онзи тип от а… а, от изследователския?
Брайън, със зъбите… Брад, Брайън… момчето със зъбите.
Не, не са заедно от три месеца.
- А, така ли ? Откъде знаеш? - Знам много неща за нея.
Знам… знам, че обича гевречета с масло, а не препечени.
- О! - Колко лично.
Знам, че всички цветове й отиват,
но като облече синьо…
- M-м-м. - Като че ли сте стари приятели.
Ами, вече четири години работим заедно в една и съща компания.
Прекарваш много време заедно с някого и се опознавате.
Значи няма проблем да станеш, да отидеш при нея и да я поздравиш.
- Не е сама. Ще я видя утре. - Добре. O!
Хайде, Елиът. Нека да изясним нещата.
- Никога не си говорил с Алисън Гарднър, нали? - Разбира се, че съм говорил.
- Не каза ли „ексцентричен“? - O, Елиът, жалък си!
Наистина си жалък.
Добре. Явно няма да ме оставите на мира, докато не отида и не я поздравя.
- О, и това ще ви направи щастливи?
Мислите, че съм жалък?
- Не ме докосвай. - Давай, тигре.
Успех.
Ще тръгвам. Ще се видим по-късно.
- Здрасти. - Здрасти. Познаваме ли се?
Надявам се.
От четири гоидини работим заедно в Синедин.
Аз съм Елиът Ричардс. Говорихме си веднъж.
Съжалявам. Не си спомням…
Беше през първата седмица на юни преди три години.
Казах, че „вали като из ведро“.
Стояхме във фоайето и аз казах, че „вали като из ведро“.
- Валеше. - Предполагам.
А-ми да.
Е, пак си говорим.
Да.
Добре, по-спокойно.
Тук съм с приятели и се чудех дали няма да искаш да…
Боже мили, бих дал всичко да имам това момиче.
- Здрасти. - Здравей.
Питах се дали, ъ това не е…
Стоях там и…
Много си отворен. Обзалагам се, че си много печен с жените.
- Ами… - Сам ли си?
Не, ъ-ъ, с приятели от работата съм…
- Видях, че говориш с жена. - Ъ-ъ-ъ…
Да, да. Но,… не съм с нея.
Но искаш да си, нали?
- Защо мислиш така? - А, не знам.
Когато един мъж каже, че би дал всичко, за да има определена жена.
Просто предполагам, че тя значи нещо за него.
Как си ме чула да казвам такова нещо? През цялото време стоях…
Имам фантастичен слух. И доста други не по-малко впечатляващи дарби.
Това не може да бъде!
Да идем на някое тихо място и да поговорим.
Ами, добре. Ти… Какво? Искаш да говориш с мен?
Това проблем ли е? Да не си падаш по мене?
О, не.
Мисля, че си страхотна.
Миличък, нямаш представа.
- Целуни ме. - Какво? Тук?
Не се страхувай да откриеш нови хоризонти.
Ъ- ъ- ъ…
Момичета, ще ни дадете ли две секунди?
Да, ще ни дадете ли две секунди?
Разбира се. Колкото ви трябват.
Слушай.
Имаш вид на симпатична...
в невероятен, страховит смисъл.
Приятелите ми, те сигурно ме чакат,
така че, ще… ще тръгвам.
Толкова си нервен, Елиът.
Откъде знаеш как се казвам?
Медиум съм. Освен това е написано на баджа ти.
М-да.
Искам само да си поговорим малко по работа.
Ами, аз… не си падам по това.
Искам да кажа, Аз… никога не съм плащал за секс.
Освен един- единствен път. В Интернет.
Нищо не можеш да направиш. Винаги, когато влезеш все секс, секс, секс.
Не съм проститутка, глупаче. Искам да ти задам един въпрос.
Би ли искал да вземеш едно просто решение,
което ще промени живота ти завинаги?
Виж, радвам се, че цял Научен институт работи за тебе, но…
Само ме чуй!
Ако ти кажа, че притежавам "каталисмична сила",..
че мога да ти дам всичко, за което някога си мечтал?
- Коя си ти? - Обещай да не казваш на никой?
Добре.
Ще се закълнеш ли в живота си?
Да.
Аз съм Сатаната.
Да-а бе.
Мисля, че трябва да намалиш малко наркотиците.
Аз съм Дяволът, Сатаната, Луцифер, Бийлзебъб, Принцът на Мрака.
Е, всъщност Принцесата на Мрака.
Ето визитката ми.
O!
„Сатаната“. Да. Това обяснява нещата.
Сега вече ти вярвам.
Лека нощ.
- Знаеш ли, че си много скептичен?
Как… Как… И ти…
- Какво… - Виж.
Ако направиш връзка между „Сатаната“ и главния си мозък...
ще ми спестиш много от въпросите.
Май трябва да ти извикам такси.
Въпреки че ще е трудно да намеря такова, което да те закара в Ада по това време на нощта.
O- o, какво възхитително изискано остроумие.
Виждам, че ще се разбираме отлично.
Наздраве, скъпи.
Какво… Не можеш… Погледни…
Господи!
Не можеш да правиш така. Много е опасно.
Виж какво. Защо ти е толкова трудно да повярваш?
Да не мислиш, че майка ти и баща ти са ме измислили само, за да бъдеш добро момче?
Добре, добре, ти си Сатаната. Какво искаш от мене?
Искам да си щастлив, Елиът. Имаш такава възможност.
Трябва ти само малко побутване в правилната посока.
- Щастлив съм. - O, моля ти се.
Няма смисъл да ме лъжеш. Знам всяка тайна мисъл в мъничкото ти мозъче.
Знам, че всяка вечер се прибираш в малкото си ужасно апартаментче
и ядеш замразена вечерка и си правиш купичка пуканчици,..
и гледаш телевизийка, и вечер не можеш да се държиш очите отоворени,
а след това се свиваш в леглото,..
и се чудиш защо си сам и никой не те харесва.
- Не всяка вечер. - И ревеш.
Да, бе.
Знам какво ти е на сърцето, Елиът. Можеш да ревнеш ей сега.
Говоря ти за преоткриване. Да вземеш съдбата си в свои ръце.
Искаш ли да си харесван? Да си обичан?
Ами уважаван?
А да се страхуват от тебе?
За какво точно говориш?
Искаш ли да видиш как става, миличък? Пожелай си нещо!
- Какво? - Каквото си искаш.
Твое е. Само го назови.
Добре,
искам Биг Мак и голяма кола.
Готово.
Здрасти, как си? Какво да ти донеса?
- Биг Мак и голяма кола. - Картофки?
- Не. - Три и четиридесет и седем.
Имаш ли 3,47$?
Оставих си портмонето в преизподнята.
А, да! Това наистина е работа на дявола.
И като си помисля, че се усъмних в тебе. Трябва да си тръгвам.
- Какъв е проблема? - Това не доказва нищо!
И сам мога да го направя. Даже трябваше да платя.
Няма безплатен обяд. Никой ли не ти го е казвал?
- Дори не получих картофки! - O, ама ти не вярваш.
Предлагам ти възможността на живота ти, а ти мрънкаш за някакви пържени картофки?
- Лека нощ. - Добре. Добре.
Очевидно не мога да те убедя, така че, дай да забравим за всичко.
Ела. Ще те закарам до колата ти.
Tова твоята кола ли е?
Ей, ей, ей!
Ето го Елиът!
Елиът, насам. Насам, Елиът.
Къде сме?
В малък нощен клуб, който притежавам.
Най- добре да влизаме. Всички те чакат.
- Всички кои? - Всичките ти приятели.
Как сте, господин Ричардс?
Ей, ей, Елиът.
- Стига бе. Този клуб е твой? - Разбира се.
О!
Елиът!
Здравей, Елиът.
- Здравей. - Елиът, танцувай първо с мен.
- Не, Елиът, танцувай с мен. - Ще танцува първо с мен.
- Можеш да танцуваш с мен. - Достатъчно. Престанете. Той е с мен.
Ей, Елиът, как си по дяволите? Някой да ме снима с Елиът.
- Задръж. - Отлично.
- Здрасти, Елиът. - O!
Мисля, че и тя те хареса.
- Гладен ли си? - Малко.
- Виж. - О! Също като тези, които печеше баба ми.
- Опитай ги. - Добре.
- Това са бисквитките на баба ми! - Целя да доставям удоволствие, красавецо.
- Хайде. - Как…
- Хареса ти, нали? - Ами бисквитките?
Всички тези хора се радват да те видят.
Хубаво е да те приемат, нали?
Мога да ти дам това.
Мога да накарам целия свят да те обича.
- Айде бе. - Още не ми вярваш.
- А? - Разбира се, че не.
Първо, ти въобще не приличаш на Сатаната.
А, така ли? Мисля, че бих могла да поправя това.
- Но гледката не е толкова секси.
Вярно е. Ти наистина си Сатаната.
O. Хайде, миличък. Ела седни.
Знам, че всичко това е ужасно объркващо за теб.
- Може ли да попитам нещо? - Разбира се, че можеш.
Можеш да ме питаш всичко, само не дали има Господ.
Все ме питат това. И вече откачам.
Да, има Господ.
Сериозно? Ами, Той как изглежда?
Знаеш ли, мислиш си, че срещата с Дявола ще бъде достатъчно интересна,
но не, хората искат да знаят единствено за Него.
Като например, дали Той е толкова очарователен.
- Значи е човек? - Да. Повечето хора си мислят, че са Господ.
Този обаче е прав.
Виж сега, миличък.
Не искам да те притискам, но защо не хвърлим едно погледче на договора?
Това е доста… Ъ- ъ- ъ…
„Аз, Елиът Ричардс, наричан за краткост Прокълнатия…“
- „Прокълнатия“? - Може би „Проклетия“? По-добре ли звучи?
Миличък, да не се хващаме за думите. Няма нищо зловещо в тях.
Стандартен договор.
В параграф първи се казва, че „Аз, Сатаната, кооперация с идеална цел,
с офиси в Чистилището, Адът и Лос Анджелис, ще ти изпълня седем желания,
които да използваш както намериш за добре.
Седем? Защо не осем?
Защо не шест? Не знам. Седем ми звучат добре.
Параграф втори очертава в общи линии начинът на плащане на гореспоменатите желания.
Какво? Шегуваш ли се? Трябва да ти дам душата си?
- След като получиш желанията си, разбира се. - Но това е моята душа!
- Не мога да ти дам душата си! - Кой си ти, Джеймс Браун ли?
Какво толкова? Някога виждал ли си душата си?
- Знаеш ли изобщо каква е? - Разбира се. Това е онова нещо, дето… дето…
Не, това е… Тя се носи наоколо…
Може ли да ти кажа нещо?
Душите са прехвалени.
Всъщност те не правят нищо. Твоята направила ли е нещо за тебе досега?
Не. Като апендикс ти е. Даже не ти липсва.
Да, ами, като е толкова безполезна, защо тогава толкова я искаш?
O-o-о, много си умен!
Ето, кой всъщност шмекерува със сделката?
Седем абсолютно неотразими желания срещу една нищо и никаква си душичка?
Ами, не знам.
Какво имаме?
Кой е това? Алисън?
Как…
Толкова е красива.
- Дълго те чаках. - Кой е това?
- С кого е? - Искам те сега, любов моя.
- Защо ми показваш това? - Твоя съм завинаги, скъпи мой.
- O, косата ти страшно ми харесва така.
Трябва да минеш през климатизация, за нула време.
- Това наистина ли се случва? - Може да се случи.
Трябва само да подпишеш.
- И обещаваш, че ще я имам? - Зависи от тебе. Ти си този с желанията.
Но обещавам ще направя всичко по силите си.
Подпиши, Елиът.
Моля те, Елиът. Чакам.
- Супер!
Сега, преди да започнеш да си пожелаваш, трябва да знаеш това.
Ако поради някаква причина желанието ти не стане както си го искал,
набери номер 666. Това е пейджър.
И веднага ще се озовеш при мен.
Защо няма да стане както съм си го пожелал?
А, само го подхвърлих като „пример“.
Всичко, което си пожелаеш ще бъде 100% неотразимо.
Но това ще го разбереш щом си пожелаеш нещо.
Значи, да си пожелая нещо сега?
Ами, ако нямаш нищо против. Имам да посетя някои места,
да осъдя някои хора на вечна мъка в пламъците на Ада.
Добре. Ъ- ъ- ъ, да помисля.
- Искам да съм женен за Алисън. - Имаш го.
А, това не е всичко. Искам да съм богат.
- Разпространен избор. - Това не е всичко.
Искам да съм много богат и много влиятелен.
O, още по-добре. Помни, че трябва да кажеш „Искам“.
Добре.
Искам да съм женен за Алисън...
и да съм много, много богат и много влиятелен.
- Как звучи? - На мене ми звучи добре.
Наслаждавай се.
Добро утро, господине. Желаете ли нещо за ядене?
Съжалявам. Не говоря испански.
Хм, чакай малко!
Говоря испански!
По дяволите!
Уал! А-ма наистина говоря испански.
Невероятно. Ако г-жа Клейн, учителят ми по испански, можеше да чуе само.
Тя винаги обичаше да натяква, че не съм способен да свързвам изреченията правилно.
Мисля, че е грешала.
Здравейте!
Много го харесвам!
Казвам се Елиът.
Здравей Хуан.
Здравей Естебан. Къде е библиотеката?
Това е домът на леля ми.
Благодаря, но съм алергичен към миди.
Шефе, добре ли сте?
Добре съм...добре съм!
Добре. Приготвих закуска...
и после хората ви биха искали да посетите конюшните...
за да видите новия жребец.
Конюшни?
А-а, моите конюшни.
Да питам скъпата ми съпруга, дали ще ме придружи.
Моите конюшни!
Този жребец е много издръжлив. Спокойно можеш да кажеш, че е достоен за разплод.
Можем да кажем същото и за теб, нали?
Какво великолепно животно!
Животът е много хубав, господа.
- Добре. - Роберто.
Имам повече пари, отколкото ми трябват за три живота...
Да.
В разцвета на силите съм...
и съм обичан от жена, която подлудява сърцето ми.
Ах, блаженство.
Ето я, разхожда се грациозно с Раул.
Без съмнение, правят всичко възможно за да продължат с уроците по английски.
Да, сигурен съм, че е така.
Да, без съмнение.
Скъпа. Скъпа!
Да, любов моя? Какво има?
А-а, аз просто се чудех...
Как вървят уроците по английски?
Напредваш ли?
О-о, разбира се. Вече мога да кажа...
Аз посещава във Лос Анджелис
за ваканция.
Да. Много добре. Отлично, скъпа.
И това е само след 6 месеца уроци.
...с Раул.
О, да. Раул ме научи на много, наистина много неща.
Добре. Чудесно. Добре, добре, добре.
Така е от месеци, шефе.
Раул под носа ти спи с жена ти.
Можеш да задържиш снимките, шефе. Аз имам копия от всичките.
Копия.
Без допълнителни разходи.
Идиот!
Шефе.
Как можа да ми причиниш това?
Как можа, Алисън?
Ние сме женени. Това нищо ли не означава за теб?
Отговори ми!
Искаш да знаеш истината ли?
Добре, ще ти кажа.
Презирам те!
Направо ме отвращаваш.
Мразя всичко в теб.
Ако пак ме докоснеш...
ще повръщам до смърт...
и ще съм щастлива, защото това означава,..
че няма да се налага да гледам противната ти физиономия отново!
Има ли причина за това отношение?
Махай се. Махай се!
Шефе трябва да тръгваме. Има проблеми в цеха.
Скъпа.
Какъв е проблемът?
Това е Паблито.
Хванали са го да краде.
Претърсили дома му и намерили укрит половин колограм под дюшемето.
Половин килограм какво?
От продукцията.
Искаш да ми кажеш, че бихме целия този път до сърцето на джунглата,..
защото този мъж е откраднал пакет брашно или пудра захар или...
Какво е това?
Кокаин!
Мамка му...
Аз съм колумбийски нарко-барон.
Богат и влиятелен колумбийски нарко-барон.
Шефе. руснаците са тук, и са недоволни от тяхната пратка.
Искат да разговарят с тебе.
Слушайте, не бях тук, не знам какво става всъщност.
Имах много проблеми с това. Имам предвид, дори не вземам Тиленол.
О, невероятно. И руски говоря.
Ужасно сме разочаровани от качеството на стоката ти.
Разбирам ви, но работата е там, че не знам дали вие момчета...
не продавате стоката на деца или в близост до училища, или какво там правите...
а това ме прави наистина нервен.
Да ти кажа право...
Сериозно съм се замислил да напусна бизнеса, и се страхувам, че...
Загуби жена си, а сега май губиш и разсъдъка си.
Аз мисля за бизнеса.
Нямаш шансове Раул.
Огледай се наоколо.
Всеки от тези мъже би жертвал живота си, ако аз съм в опасност.
Сега те са мой хора.
Не мисля така.
Можете ли да повярвате какво чувам аз?
Алехандро.
Алехандро? Роберто? Естебан?
Отвращавате ме.
Хванете го!
Майка ти е мъжка!
Шест, шест, шест.
- Защо толкова бързо?
Превърна ме в наркопласьор. Едва не ме убиха.
- Поиска да си богат и влиятелен. - Не така.
Върви с територията. Коренът на всяко зло. Някаква асоциация?
- Ами Алисън? Нещо да кажеш за нея? - Мисля, че беше Раул.
Така ли! Не си поисках това.
Чакай малко, господине. Ти поиска двамата да сте женени.
Не каза да те обича.
Ами, нали знаеш, когато двама души се женят, мисля, че…
Тука ти е грешката. Може ли да предложа нещо?
- Какво? - Това с богатия и влиятелния не беше точно начинът.
Всички първо си пожелават това и то никога не дава резултат.
- Сериозно? - Истината е, че фактически...
жените не са привлечени от богатството и властта.
- Така ли? - Не, разбира се, че не.
Не могат да си дадат катеричката заради такива глупости.
Това, което трябва да разбереш е какво харесва тя в един мъж.
Как да го разбера?
Лесно.
Аз не съм с нея!
- Къде сме? -На място, което никога не би видял без моя помощ.
Добре дошъл в спалнята на Алисън.
- Не можем да останем. Това е нахлуване.
Знам. Забавно е, нали?
Сиурен съм, че ще намерим отговора някъде тук.
- Ами ако Алисън ни хване? - Не се притеснявай.
Не може да ни види.
- Освен това е под душа… гола.
Точно зад тази врата. Хайде. Давай. Надзърни.
- Не! - O, хайде. И двамата знаем, че искаш да надзърнеш.
Сигурно си мислиш, че наистина съм перверзен, нали?
Това си мислиш. Мислиш, че съм тъжен, отчаян, извратен, жалък неудачник.
- Да. - Ами, в такъв случай може би ще хвърля един бърз поглед.
Съсредоточи се, Елиът. Спомни си, че сме тук, за да разберем какви мъже харесва.
- И как ще го направим? - Ами, тя си води дневник.
Aхa. Ето го.
Добре. Трябва да намеря нещо, което да ти свърши работа.
- Ей, това е лично. - Това трябва да е. Чуй само.
„Снощи бе най-невероятната нощ в живота ми.
„Не разбрах името на нито едно от момчетата, но ги доведох отново тук...
и пет от тях ме чукаха като барабан на Армията на спасението“
- Какво? - Шегичка. Трябваше да стана писателка.
Ей, не се притеснявай. Може да се блъсне в теб и няма да разбере.
Ето, това е добро.
„Срещам много привлекателни мъже, които се интересуват от мен...
и въпреки че много от тях са хубавци, или умни или много преуспели,..
откривам, че се отвръщам от тях...
и търся на хоризонта някой друг.
„Не знам кой е той или къде да го търся.
„Само знам, че той е чувствителен мъж.
„И е мъж, който е във връзка с чувствата си.
„Той е мъж, който не се страхува да сподели страховете си,...
разочарованията и сълзите си.
Къде си, чувствителен мой мъж?“
Видя ли?
Мина право през мен. За една секунда бяхме едно цяло,..
също като в „Дух“.
Миличък, след осем минути имам земетресение в Чили. Ще си пожелаеш ли нещо тук?
Да. Искам…
да съм най-чувствителния мъж на света.
Добре. Добре.
Чакай! Искам да съм най-емоционално чувствителния мъж на света.
По дяволите. Надявах се да не си го схванал. Можех добре да се позабавлявам с това.
- И искам да ме обича. - O! Знаеш ли какво?
Имам страхотно предчувствие за това.
- Така ли? - Така, но… какво знам аз, нали?
- Ей! - Връщам се, любов моя.
- Къде избяга? - Отидох да направя гирлянд от крайбрежните растения...
за да го поставя като корона на прекрасната ти глава.
Но после улових гледката на залеза и...
не знам, нещо трепна в мен...
и трябваше да спра и да поплача.
M-м-м, красиво е.
Да.
- Ето пак. - Кърпичка?
Не, никога не бърша сълзите си.
Не се срамувам от тях. Нося ги с гордост,..
като малки, мокри, солени символи на откровението.
Елиът, ъ-ъ-ъ, мисля, че трябва да поговорим по един въпрос.
Заедно сме от около, три седмици?
- Три вълшебни седмици. - Три вълшебни седмици.
Никога не съм срещала мъж, който да е повече във връзка...
- С чувствата си. - Толкова много… те обичам.
И аз те обичам.
- Дъдли! Питър!
Съжалявам. Такива дяволчета са.
Хайде, непослушни момчета. Чао.
Съжалявам. Добре ли си?
Имаш ли нужда от успокоение в каквато и да е степен?
Не, не, не, добре съм.
Направих ли нещо, казах ли нещо, с което да те накарам да се чувстваш не толкова добре?
- Не, не, не, добре съм. - Искаш ли нещо за ядене?
Направих салата от морски деликатеси.
O-о-о!
- Какво има? - Залезът.
Безпокоя се и за делфините. Написах песен за тях. Искаш ли да я чуеш?
Сега ли? Аз… аз…
Майо- найо- неза
Плуват край песъчливият бряг Танцуват сред вълните.
Делфини, делфини обожавам
всичко, което сте.
Вие сте много повече от риба за мен.
Мои игриви приятели под водата.
- Трябва да спра. - Добре! Исках да кажа защо?
Защото те гледам и виждам в очите ти...
цялата красота на света да грее пред мен.
- Имаш ли нещо против да те нарисувам? - Не знаех, че можеш да рисуваш.
Не съм художник.
Добре, Елиът, мисля, че има нещо, което искам да ти кажа.
Елиът, това е забележително!
Сравнено с теб е нищо.
Сравнено с усмивката ти...
и руменината по бузите ти и гласът ти, който се лее като вечерен бриз.
Сравнено с теб, този залез е…
Кога ще залезе това проклето нещо?
- Може би трябва да си тръгваме. - Не, чакай.
Искам да ти кажа толкова много, но не мога да намеря думи.
Имам идея. Бих искал...
да подобря този сонет за косата ти.
Колко прекрасно си лице на моята любима…
Извинете, приятелчета. Може ли да ви помоля...
да преместите простотийте на друго място от плажа?
Ъ-ъ-ъ, не.
Нали знаеш, вместо да се изправяме един срещу друг,..
защо не седнем...
да хапнем малко салата и да видим дали не можем да започнем диалог.
Знаеш ли имам чувството, че ти ще…
Добре момчета, страхувам се, че ще трябва да ви помоля...
да уважите момента, който аз и приятелката ми споделяме...
защото това е една специална прослава на любовта и вниманието...
и уникалното духовно и емоционално разбиране.
- Искаш ли бира? - Разбира се.
Алисън, извинявай, но мислех, че това е нашето време.
Само една бира. Връщам се след две секунди.
Всъщност живея на 40 минути оттук.
- Чудесно. Къде е колата ти? - С ван съм.
- Супер. - Алисън, уважавам уникалността и индивидуалността ти.
Ти си самостоятелна личност и ако искаш да отидеш с новите ни приятели...
за по едно питие, няма да ти преча.
- Добре, благодаря, Ел. Знаех си, че ще разбереш. - Не, чакай!
Не отивай! Не мога да понеса такова отхвърляне! Защо не искаш да останеш с мен?
Искаш ли да знаеш защо? Защото си твърде чувствителен!
Щях да полудея тук. Беше прекрасно,..
Господ ми е свидетел, че те обичам, но стига толкова!
Искам да бъда с мъж, който ще ме пренебрегва и ще ме взима за даденост...
и който само ще се преструва, че се интересува от това коя съм...
и какво мисля, само за да може да влезе в леглото ми.
- Това съм аз. - O, благодаря ти!
Да се махаме оттук.
Aлисън, чакай!
Алисън!
Аз ще скоча в леглото ти!
O, Елиът, махай се оттам, глупчо.
- Tолкова си лошa. - Защо, благодаря ти.
Признай си го. Не си много добра в тези неочаквани заминавания, нали?
Съжалявам. За какво говорехме?
O, следващото ти желание, нали?
Не си мисли, че не виждам какво правиш. Аз измислям желания, а ти се чудиш как да ги съсипеш.
Съсипвам ги? Как можа да го кажеш?
Не съм съвършена. Да не мислиш, че ми е приятно?
Прикована съм към тази ужасна работа завинаги. Всички ме мразят.
Не мога да спя. А когато се опитам да помогна на някой,..
се обръщат срещу мен като че ли съм Господ.
Е, за твое сведение, животът ми е истински ад.
Работя здраво. Опитвам се да изглеждам добре заради теб.
Изглеждаш добре. Изглеждаш много добре.
Исках само да ме харесаш.
O, я стига. Аз те харесвам. Само дето се чувствам малко отчаян.
Не се отказвай от мен, Елиът. Аз не се отказвам от теб.
Никой не го получава веднага както трябва. Справяш се чудесно, наистина.
- Сериозно? - Да, сериозно.
Страшно съжалявам, че желанието ти не стана както трябва.
Приятели?
Приятели.
Виж, съжалявам, че те разстроих и те накарах да се чувстваш зле.
Ще се опитам да бъда по-внимателен следващия път.
- Мисля, че вече си достатъчно внимателен. - Така ли мислиш?
Майтапиш ли се? Даже се разплака заради мен.
Ей! Ти да не ме бъзикаш?
Бях 100% искрена. Не е лесно да си Барбара Стрейзънд на Злото.
- Сега да видим какво научихме дотук?
Ами да видим.
- Започвам да мисля, че жените не знаят какво искат. - Амин!
Казват, че искат чувствителност. Видя ли каква стана Алисън...
- заради тези мускулести контета на плажа? - Което ти говори?
Че… Ами говори ми, че искам да бъде наистина голям, едър и силен.
Нали знаеш искам да имам страхотно тяло и да бъда висок и… Като…
- Давай. - И искам да бъда атлетичен.
- Разбрано.. - И също искам да бъда богат.
Но искам да бъде нещо, което обичам да правя и хората наистина да ме харесват заради това, което правя.
Супер! Това вече става определено.
Да видим… едър, силен, богат, атлетичен,
нещо, което обичаш, много почитатели…
- И ти ли мислиш същото? - O, надявам се.
- Под формата на желание? - Искам да играя професионален баскетбол.
Тогава ще кажа вълшебните думички: Денис Родман.
Шегувам се. Майкъл Джордан.
Да!
Три, две, едно!
И това е. Това е играта.
Феновете полудяха тук на Форумът в Лос Анджелис.
Резултатът е: 135 на 85. Елиът Ричардс има пълно превъзходство.
Ако сега се включвате, срамота е, защото сте пропуснали...
едно от най-добрите представления в историята на спорта.
Абсолютно, Джери. Абсолютно.
Хората казаха, че „издигането“ на Майкъл Джордан е подпалило баскетболът.
Но ще ви кажа, че след всичко, което видяхме тази вечер...
много хора ще кажат „кой Майкъл“?
Още от първата минута феновете впериха поглед в Елиът Ричардс...
и няколко жени припаднаха.
а няколко приятелчета… предпочитам да не го казвам… но им хареса, това което видяха.
Абсолютно. Той е голямо момче. Той е внушително момче.
Огромен е. В програмата е записан 2 метра и 28 сантиметра...
но бих казал, че играе сякаш е висок 3 метра.
Не, не мисля, че е толкова висок, Джери.
Не, казвам, че играта, която играе е-е-е-е
е като тази на някой викингски великан...
с топка в едната ръка и жезъл в другата...
извисяващ се на 2, 3, 4 метра височина.
Очевидно е, че Елиът Ричардс контролира този мач от самото му начало.
От самото начало, Елиът е водещата сила в тазвечершния мач.
Той е огнен вихър връхлитащият ужас за всички...
с невероятен отскок и зашеметяващи забивки.
Да хвърлим един поглед. Това е пас достоен за Джон Илуей.
За забивката! Такава красива игра.
Подготвя се за тройка.. И Рикола! Това беше добре!
Ето го и патентования му сляп изстрел през рамо, за тройка.
И кош както винаги!
В зоната са.
Е ето го той лети във въздуха сякаш има криле...
и бум!
Ето за това говоря!
Унищожи дъската на коша. Това момче е звяр.
- Да погледнем отново забивача. - Това е бум!
Тантур-тур-тур-турко. Хa-хa!
Обичам тази игра, приятели. Не се съмнявайте в това.
Елиът Ричардс плюе парчета от таблото бърху камерата.
Сега Боб е на игрището с Елиът Ричардс. Да се пренесем при Боб.
Благодаря ви, Джери, Дан. Елиът, трябва да си много горд тази вечер.
Да го кажем просто, това беше изумителна проява на спортни умения.
Ами, вижте, нали знаете, излизате и давате 110% от себе си.
Искате да играете добре. И се надявате да играете добре.
Мисля, че тази вечер играхме доста добре.
Според речника на спортната терминология, на който не искам да противореча,..
думата „добър“ страда от трагичната невъзможност да обхване безусловно виртуозната ти игра.
Ами нали знаете в думата „отбор“ няма „аз“...
това е отборната работа.
Искам само да кажа, че съм много горд да съм един от...
петимата, с които имам удоволствието да работя.
Не искам да подценявам съотборниците ти по никакъв начин,..
но разбираш ли, че ти разби постижението на Уилт Чембърлейн...
от 100 точки в един-единствен баскетболен сет в Хърши, Пенсилвания, от преди години?
Човече, играеш по една игра на мач, излизаш и даваш 110% от себе си...
и трябва да покажеш, че желаеш победата повече от всички останали.
Благодаря ти много. Връщаме се при Дан и Джери.
Добре! Дяволи!
Номер едно! Да!
Елиът. Здрасти.
Алисън Гарднър. Спортни новини.
- O! Приятно ми е, госпожо.
Боже, не мога да ви опиша колко се вълнувам да се запозная с вас.
Питах се дали има възможност...
да помислите за едно специално за мен, ъ-ъ-ъ, за списанието?
Може би по-лично, тет-а-тет, само ние двамата.
Да, добре. Ще те разбия в тет-а-тет, а-а-а в пряк двубой.
Стреляй!
Боже, толкова е вълнуващо да съм тук.
Искам да кажа, ъ, трябва да имаш огромен...
талант за това.
Ами нали знаеш, излизаш и даваш 110% от себе си.
И, ъ-ъ-ъ, се надяваш да играеш добре. Искаш да играеш добре.
- Обзалагам се. - Мисля, че тази вечер играхме доста добре.
O, Боже, бяхте фантастични. Като те гледах си мислех,..
колко невероятно голям...
е размера на ъ-ъ-ъ егото ти след такава игра.
А, не, не е голям.
- Обзалаам се, че е доста голям. - Ами, малко по-голям.
- Зависи колко съм доволен. - O!
- О-о-о! Боже. - По дяволите.
Искаш ли да отидем у нас? Ще ти покажа колекцията си от капачки на бутилки.
O, Боже, това ще е… ще е страхотно.
- Добре, добре… - Божичко.
Трябва да… Трябва да се облека.
Нямам търпение.
- О, Боже мой!
Ей, какво по дяволите…!
O, Боже, тези…
Ей! По дяволите!
- Ъ… - O, по дяволите!
- O! - Тъкмо се сетих, че има едно мъничко нещо, което...
забравих да направя. - Какво мъничко?
- Не, не, не. Трябва да напиша едно нещо. - За мен?
Да, малка, къса, статийка за играта тази вечер.
Ами, ъ-ъ-ъ, може ли да се видим след пътуването?
С удоволствие, но съм… заета с една наистина голяма,..
огромна, колосална статия за N.F.L., така че сигурно няма да имам време.
Ох, да. Разбирам. Трябва да дадеш 110% от себе си.
- Да. - Бъди себе си.
Ей, а, да. Ей, ъ-ъ-ъ, благодаря за отделеното време.
Всичко хубаво. O…
Какво по дяволите…? O, по дяволите Сатаната.
Сатаната да върви при дяволите в Ада!
O, да му се невиди! Проклето да е!
Къде по дяволите оставих това…
Пет, пет, пет.
Седем, седем, седем. Хайде! O!
Шест, шест…
- Какво правиш сега? - Изглеждаш толкова разстроен, Елиът. Искаш ли нещо, за да се успокоиш?
Разбира се, че съм разстроен. Дала си ми едно такова малко пишле.
Това може лесно да се оправи. А сега да видим.
Ето ти малко M&M за стая 320.
- Червени лютиви за 316. - Даваш им бонбони?
Имитации. Имат същия ефект като истинските. Научен факт.
Не можеш да даваш на болни хора Тик Так!
Болните хора имат всеизвестно лош дъх. Давам своята заслуга към обществото.
А сега следващото ти желание.
Добре, добре. Ъ-ъ-ъ…
Ами искам да съм умен.
Не, искам да съм много умен. И искам да мога да говоря добре… хубаво.
- Как се казваше… - „Артикулирам“?
Артикулирам. Да. Искам да бъда ясен в изговора.
И искам да бъда остроумен и изискан, чаровен.
Искам да знам всичко за всичко...
и искам да бъде известен и искам да изглеждам добре.
Не, не, искам да изглеждам страхотно.
И искам Алисън да се влюби абсолютно и безусловно до уши в мен.
- Нещо друго? - Например?
Например малко зрялост?
А да, добре. Ъ-ъ-ъ…
Да, ами, ъ-ъ-ъ,
Искам да бъде… Искам да бъде голям.
Да не ми направиш номер с „голям“, а нали знаеш, нещо такова…
Да, така. Ясно ли е?
Кристално. Само кажи „Искам“, а аз ще направя останалото.
Добре.
Искам да съм остроумен и ясен…
Дрън-дрън-дрън-дрън-дрън. Имаш го, умнико.
Вземи две от тези и ми се обади сутринта.
O, Елиът!
O, прекрасно е да те видя, скъпи.
O, в Ню Йорк беше ужасно тъпо без теб. Къде беше?
А, извън шумотевицата, разбира се. Бях потънал в новата си книга.
Друга ли? За три години написа четири книги. Боже мой.
- Тази за какво е? - O, все същото, все същото.
Критична дисекция на Нео-романтичния период в изкуството и литературата...
от политическа и икономическа гледна точка на индустриалната революция.
Не мога да си представя кой може да чете това!
Ами, Елиът, критиците, очевидно.
Вече спечели Пулицър, а още не е публикувана.
Ами, както казват, Д-р. Ойнгегедайдегегедайбаба,
Пулицър и $3,50 ще ти стигнат за кафе.
Толкова скромно. Скъпи, наистина трябва да се прочуеш. Всички умират да те видят.
O, скъпа, изглеждаш страхотно.
- Какъв очарователен мъж. Кой е? - А, това е Елиът Ричардс.
Много преуспяващ писател. Всъщност той е успял във всичко.
Очевидно.
Това е Елиът Ричардс? O, чела съм всичките му книги.
Страхотен е. Нямах представа, че е толкова хубав.
Ами, защо не идеш при него да го заговориш?
- Не мога. Какво да му кажа? - Не бих се притеснявала за това.
Остави го той да свърши цялата работа.
Всеобщо заблуждение е, че думата „джин“ идва от града Женева.
Всъщност думата „женева“ със малко „ж“...
е изопачаване на genievre, което разбира се е френската дума за „хвойна“...
прекрасния плод, който дава вкуса на това чудотворно питие.
Като стана дума за чудеса.
Аз съм Елиът Ричардс. Приятно ми е.
Знам кой сте. Аз съм Алисън Гарднър.
Исках само да ви кажа колко харесвам романа ви.
Всъщност само се опитвах да изразя мнението си.
Всеки път, когато препрочитам Камю и Сартър,
все си мисля,
„Защо екзистенциалната дилема трябва да бъде толкова дяволски отблъскваща?“
- Да. - Да, ние сме сами във вселената.
Да, животът е безсмислен, смъртта е неизбежна.
Но задължително ли е това да бъде толкова отчайващо?
Напълно съм съгласна.
Не мислиш ли, че светския хуманизъм е супер?
Виж ти, виж ти Боже, Боже.
Казват, че алкохолът е катализатор и изглежда на мен ми действа много добре.
И на мен.
Какво прекрасно чувство.
Всяка клетка в тялото ми е изпълнена с желание да докосне някого.
Да, невереоятно, нали?
M-м-м.
Физиологията на докосването.
Точно под епидермиса ти, концентрирана във върха на пръстите ти,
дланите,
ходилата,
клиторите, зърната, пенисите,
устните, езикът.
Хиляди и хиляди малки Майснерови частици...
всички те фантастично чувствителни към най-леката ласка...
изпращат тези произвеждащи ендоморфин съобщения на удоволствието...
към хипоталамуса...
малкият мозък.
Изтръпвам от глава до пети.
Знаеш ли кой е най-големият орган в човешкото тяло?
Мога да се сетя.
Ще сбъркаш.
Кожата ти.
Твоята...
гладка...
мека...
и безумно привлекателна кожа.
- Можем ли да отидем у вас? - Разбира се.
O, толкова е идеално.
Всичко тук абсолютно вика...
„Елиът Ричардс“
Всъщност, повечето викане...
се извършва...
в спалнята.
- Какво по дяволите става, Мери?
- Кой си ти? - Не си играй с мен, господин Ричардс.
Не съм в настроение. Цяла вечер ме побъркваш.
- O, Боже мой. - Здрасти.
Коя е малката ти приятелка?
- Може би трябва да изчезвам. - Чакай. Стана грешка. Аз не съм гей.
А, сериозно? А аз съм Тони Данца!
- Честно, кълна се. Не съм. - Кажи ми тогава,..
кой беше в представлението на Бродуей на "Играта на Пажама"?
Джанис Пейдж, Джон Райт, Еди Фой-младши.
предполагам, имаш предвид оригиналното шоу, защото през 1973 имаше повторение, в което участваха...
Хал Линден и Барбара Макнейр… Аз съм гей!
- Камък ми падна от сърцето. - Чакай.
Мога да ти докажа, че не съм гей. Целуни ме.
O! Това е тъжно!
Ще млъкнеш ли, кучко! Моля те, Алисън, нека те целуна.
Спомни си шампанското и частичките?
Добре, Елиът, целуни ме.
Аз съм гей. Е, благодаря, че се отби.
- Лека нощ. - Лека.
Чао.
Пак пиеш, нали?
Това е като нощта, когато изпих онези коктейли Александър и тичах нагоре-надолу из "Огнена Зема"...
и тези малки сладки изпълнители пееха „Евъргрийн“
и така, кравата бе върната на пълновластния си господар.
- Добре, момчета, домашното.
Алгебра. „X“ на ента плюс „Y“ на ента е равно на "Z" на ента.
Никога няма да го използваш, нали?
„Империализмът през Първата световна война“
Е, както аз казвам станалото станало. Няма смисъл да го мислиш сега.
Немски, френски, испански
Ja, ja. Oui, oui. Si, si. Глупости.
Така или иначе всички говорят английски. А ако не говорят, трябва.
Така че тази вечер няма домашно.
Но искам да гледате много телевизия и не забравяйте видео игрите си...
ще се видим утре към 10:00, 10:30 ?
Няма смисъл да се става много рано, нали?
Елиът, скъпи. Каква прекрасна изненада.
- Надявам се, че снощи прекара добре. - Не се прави, че не знаеш.
O, толкова съжалявам, скъпи. Знам, че трябва да е било много ужасяващо за тебе.
- Ще те компенсирам някак. - O, да, досега ми беше голяма помощ.
Знам. Бях наистина лоша, нали?
Може би е време зе едно хубаво натупване.
Само за това ли мислиш? Мислиш ли, че всичко се върти около секса?
Не, разбира се, че не. Има алчност, лакомия,..
мързел, гняв, суета, завист.
Не, освен това има и честност, и трудолюбие,..
и грижа за другите и правене на добро за някой друг.
O! Ти си голям бой скаут!
Намирам го за изключително привлекателно.
Не! Аз мисля само за себе си.
Мога да правя тези наистина важни неща, за да помагам на другите.
- Ами Алисън? - O, не знам вече.
Така или иначе го оплеска. Знам, че Алисън не е такава.
Какво точно имаш предвид?
Искам да направя нещо страхотно за човечеството.
Искам да помогна за създаването на по-добър свят.
Искам да остана в историята за това, че съм направил нещо наистина важно...
и искам Алисън наистина да ме вземе на сериозно и да се отнася към мен с уважение.
Усещам, че идва желание.
Да!
Искам да съм президент на Съединените щати.
Това е най-благородното, най-безкористното нещо, което съм чувала.
И е стахотен начин да се срещаш с момичета.
Благословен да си, Елиът Ричардс,...
и успех.
Господин президент. Алисън Гарднър.
За нас е голяма чест, че сте тук, сър.
Не, не, не, не, не, не, не.
Актьорите не са на себе си от вълнение.
На театър ли отиваме?
Мисля, че ще го намерите доста забавно.
Нарича се Нашият американски братовчед.
Мисля, че вече съм го гледал. Всъщност сигурен съм, че съм го гледал.
Не мисля, че сте го гледали, сър. Това е абсолютно нова пиеса.
Наистина? Мисля, че знам как свършва.
- Не може ли да отидем на кино? - На какво?
- Президентът!
Изглеждате напрегнат тази вечер, господин президент.
А, ами, знаете ли, имам много грижи,..
запазването на съюза жена ми полудява.
Мога ли да ви помогна, господин президент?
Да, търся си пейджера.
- Вашия какво, сър? - Пейджерът ми. Онова...
малко червено пластмасово нещо.
Прилича малко на клетъчен телефон, само че е по-малък.
- Извинете! Съжалявам!
Хa! Хa! Добре. Няма проблем. Няма проблем!
Няма проблем! Няма проблем.
Лицемерен тиранин!
Чакай!
Добре.
- Закъсня, Ричардс. - Ъ, да, сър. Много съжалявам. Няма да се повтори.
Постарай се да не се случва. Не мисля, че човек с твоите изключително ограничени...
лични и професионални умения може да си позволи да си подритва заплатата.
Да, сър.
Благодаря ви, сър.
- Подлизурко!
Кажи ми как беше? Умирам да чуя.
Какво правиш тук?
Мисли за мене като за компютърен вирус.
Мисля за тебе като за чума.
Ще се махнеш ли от екрана ми? Имам работа.
О-о-о! Какво е това поведение в стил „махай се от главата ми“?
Имаме още работа, господин Ричардс.
Не, не сега. Казах ти имам работа.
Освен това, са ми останали само още две желания и не искам да ги хабя.
Поправка. Имаш още едно желание.
Добър опит. Имам още две.
Брой, миличък.
- Беше президентът на Съединените щати. - Да, добре, едно.
Беше очарователен, хубав, ясен, преуспяващ автор и сатирик.
Ъ-ъ, да. А ти ме превърна в зноен хомосексуалист.
- Професионален баскетболен играч. - Три.
Чувствителен, загрижен, артистичен момък е четири.
И колумбийския наркобарон е пет. Това означава, че имам още две.
Забрави Биг Мака и колата.
Какво? Това не беше желание.
А ти как му казваш? Каза, „искам“ и аз го направих. На мене ми прилича на желание.
Не! Не, не, не. Не, не е честно!
Честно? Ти с кого си мислиш, че говориш, бе?
Не си спомням някой някога да ме е обвинявал в честност.
- Мисля, че съм обидена. - Какво? Не, не е почтено. Не можеш да постъпиш така.
И какво ще направиш? Ще ме съдиш ли?
Не, стига! Омръзна ми от тебе. Сделката се разваля.
Разваля!
Млъквай!
Добре ли сте?
Ъ, не съвсем.
Ъ…
Трябва да говоря с Господ.
Това е силата на молитвата. Само кажи какво ти е на сърцето и Той ще чуе.
Не, не разбирате. Наистина трябва да говоря с Него сега.
- Спешно е. - Можете ли да ми кажете какъв е въпросът?
Ъ, не, личен е.
Няма нещо, което да не мога да разбера.
Ъ…
Изпитай ме!
Добре, преди няколко дни продадох душата си на Сатаната срещу седем желания.
Получих пет от тях, но Сатаната казва, че са шест,
но аз не броя Биг Макът и колата, а тя ги брой. Мисля, че не е честно.
Така ли?
- Това е толкова несъществено. - Идваш с нас в участъка.
- Казвам ти Сатаната се цигани за един хамбургер! - Ще разкажеш какво се е случило в полицията.
Имаш ли копие от договора?
Не. Казах ти, че го пази в офиса си.
- В онзи нощен клуб в Оукланд ли? - Да, в нощния клуб,..
и не, не мога да ти кажа къде е.
Защото си обещал на Сатаната?
Не, защото тя караше, затова!
Да, с Ламборгини Диабло.
- Виж, офицер… - Сержант.
Сержант, знам си правата. Имам право да не говоря без адвоката си.
Така че или ме запиши или ме остави да си вървя.
Боже, този избор ли имам? O, какво да правя, какво да правя?
Аз избирам „да те запиша“. Хвърли го в ареста.
- Призовките за съда на сутринта. Буйства в пияно състояние. - Какво? Ей!
- Препоръчва се психиатрична оценка. - Това е тя! Тя е Сатаната!
Още една дума и ще ти отвъртя един, проклето ненормално копеле.
Мърдай.
Разпръсни ги.
Няма смисъл да се бием за това.
Трябва да се научиш да приемаш неизбежното.
Така или иначе всички сме обречени, така че можеш също така да се захванеш с изпълнение на договора,..
пожелай си да се махнеш оттук и продължавай нататък.
Не се майтапех, когато казах, че те харесвам. Харесвам те, Елиът.
Мисля, че имаш огромен потенциал.
А ти гледаш към вечност в Ада,..
да ти кажа, че там няма да ти е зле да имаш приятел като мен.
Помисли си и ми се обади, когато си готов.
Тя е дявол, тази.
Какво?
Казах, че тя е дявол, ченгето.
O!
Да, предполагам.
- Е, за колко си вътре, братко? - Завинаги.
O-o-о. Това е много време.
Трябва да си направил някоя много лоша гадост.
Да.
Продадох душата си.
Надявам се, че си получил нещо хубаво за нея.
Всъщност, не получих нищо.
Беше много лоша сделка, ако питаш мен.
Не те питам.
Няма значение.
- Все пак не можеш да продадеш душата си. - Така ли?
Защо го казваш?
Всъщност, първо тя не ти принадлежи. Няма начин, няма как.
Тогава на кого принадлежи?
На Господ,..
този вселенски дух, който вдъхва живот и свързва всички съществуващи неща.
Сатаната ще се опита да те обърка.
Това са неговите шеги.
Но на края ясно ще видиш кой си и какво си и защо си на този свят.
Ще направиш някои грешки. Всеки прави.
Но ако отвориш сърцето...
и ума си,..
ще разбереш.
Кой си ти?
Приятел, братко.
Много добър приятел.
Елиът! Елиът!
Ти, човекът, Елиът!
Елиът, миличък. Много мило от твоя страна да се отбиеш.
- Ела в офисът ми.
O, не се притеснявай за тях, миличък. Прекарват си великолепно.
Жалки са, нали?
Всички искат да отидат на купона, но никой не иска да плати за музиката.
- Ти… - Не се вълнувай много. Това е костюм за Вси светии.
Все пак, Елиът, миличък, помисили ли си за последното си желание?
- Не. - Не искам да те притискам, но има срок.
Прочети си договора.
Не искам друго желание.
Смешно. Мислиш ли, че на тази душа й стига толкова?
Не. Наистина не искам.
Как така не го искаш? Имаш седем желания.
Нищо не искам.
Ама, има неща, които аз искам,..
но те не са сред нещата, които ти можеш да ми дадеш.
Това пък какво трябва да значи?
Ами, ъ,
снощи, докато лежах в затвора, говорих с онзи човек,..
разбрах, че тази работа с желанията не става.
През целият си живот съм искал да изглеждам по-добре,
да бъда по-богат, известен, преуспяващ, талантлив.
И все си мислех, „Не би ли било страхотно ако някой можеше да махне с вълшебна пръчица...
и всичко това да стане истина.“
Е, разбрах, че това не става с магия.
Ще повърна.
Започнах да мисля, че...
всъщност не е толкова важно колко далеч отиваме в живота.
А как стигаме до там. Това е важното.
O!
Знаеш ли, колко е вдъхновяващо това.
Значи всичко е наред?
Ами, не, Елиът. Страхувам се, че не е наред.
Сделката си е сделка. Ти получаваш още едно желание, а аз душата ти.
Да приключваме с това, а?
- Няма да го направя. - А, така ли?
Е, преди да си се разнежил, мисля, че трябва да те предупредя,
че не съм цветя и рози, нали разбираш.
Имам си и тъмна страна, и повярвай ми не е никак приятна.
Сега, избирай по лесния, или по трудния начин,..
но по един или друг път ще получа душата ти!
Няма да го направя.
Не можеш да кажеш или направиш нищо, за да ме накараш.
O, мисля, че ще промениш мнението си.
Само ще се пъхна в нещо мало по- ужасяващо. Ще се видим в Ада!
- Чакай, чакай, чакай.
Чакай малко! Чакай!
Чакай!
Чуй ме сега, отвратително малко капризче!
Това е последната ти възможност преди големият винервурст да се опече.
Пожелай си нещо или завинаги ще гориш в Ада!
Добре! Добре!
Искам…
Искам Алисън да живее щастливо.
O, Боже.
- Това Раят ли е? - Раят? Господи, не, това е съдилище.
Имам среща за обяд с няколко адвокати…мои клиенти. Хайде.
Чакай.
Какво стана с…
нали знаеш, огъня и големият рогат тип с…
А, това са малко специални ефекта.
Нещо като the Universal Studios за турнето на Злото.
Обикновено става доста добре, но очевидно при тебе не мина.
- Последното ти желание развали сделката. - Какво?
Никой никога не чете договора.
Член 147, параграф 9, подсекция 3: „Безкористни актове на изкупление.“
- Ъ? - Просто се казва,
че ако направиш един истински доброжелателен акт, той ще анулира договора.
- Значи мога да задържа душата си? - Да, можеш да задържиш душата си.
Да! O, да!
Да, мога да задържа душата си!
На 16-ти ноември ще станат 6,000 години откакто се занивмавам с това...
и ти си първият човек, който се отказва от едно от желанията си.
Надявам се, че това не е начало на тенеднция. Няма да кажеш на никой, нали?
Не, не, обещавам. Няма.
Въпреки това не разбирам. Искам да кажа защо си…точна?
Виж, Елиът, ще те посветя в една малка тайна.
Цялата тая работа с доброто и злото, нали разбираш, с Него и мене,..
всъщност се пренася върху вас.
Не трябва да търсите много старателно Раят и Адът.
Те са тук на земята.
Вие избирате.
И ти май току-що направи своя избор.
Значи мога да си вървя?
Освен ако не искаш други седем желания.
Не благодаря.
Не мислех така.
Наистина те харсвах.
Е, да ти кажа право,..
ти беше най-добрия приятел, който съм имал.
O, боже. Да не се разлигавиш сега.
Хайде. Върви. Ще изплашиш рибата.
Алисън. Здрасти.
Здрасти. O, ъ…
Елиът Ричардс. Срещали сме се няколко пъти.
Да, помня. Здрасти. Как си?
Супер. Преувеличавам. Добре… Добре съм.
Работим заедно тук от четири години,..
винаги съм те забелязвал и си мислех...
изглеждаш, ъ-ъ-ъ, много интересен човек.
Не знам колко съм интересна.
Е, истината е, че аз не те познавам и ти не ме познаваш,
и си мислех, че ако ще се опознаваме един друг...
има вероятност да си паснем.
Та се питах дали не искаш да идем да пием по едно кафе или…
Наистина много мило от твоя страна.
Виждам се с един човек.
O!
Да, разбира се. Ти си…
Той със сигурност е късметлия.
Виж, ако нещо не се получи с него тогава…
- Много мило от твоя страна. Добре. - Не, благодаря много.
- Ще се видим пак. - Добре, пази се. Чао
- Това е шега. - Да.
Какво ще…
Ей, Елиът, смелият, най-смелият.
Какво става, пич? Да.
Какво ще кажеш да слезем в клуба довечера и да ъ, сваляме малко мацки?
Беше ми приятно да си поговорим, Боб.
- Ей. - Нови съседи?
Май да.
Здрасти. O, здрасти.
Здрасти. Ти сигурно си съседа.
Искаш ли да ми помогнеш?
Говорите ли английски? Говорите ли английски?
Говорите ли американски?
- Здрасти. Аз съм Елиът Ричардс. - Ей. Никол Деларусо.
Но не ми викай Ники. Защото всички винаги ми викат Ники.
Започват с Никол, след това става Ники, после Ник, после Ни, после само Н.
Хората ми викат само Н. Превъзнасям се.
- Ей, искаш ли да ми помогнеш? - Да, искам.
- Добре. - O, о-о-о. Имаш новите Ingebritzens.
- А, да, страхотни са. - Страхотни са.
А, виж, ще се радвам да ги пусна вместо теб,
за да слушаш музика ако искаш, докато разопаковаш.
Бих могла да приготва вечеря. Така няма да ти се налага ти да готвиш.
Да, добре. Аз готвач.
Благодаря.
Кажи, Никол, нали нямаш сестра?
Не, не. Но имам много братя.
Ей, ей, някога мислил ли си, че може да има и друг начин...
да се почувстваш по-добре. Просто да се почувстваш по-добре днес.
O, не, ако никога не си искал трябвада се обърнеш и да си тръгнеш.
Може да се почувстваш по-добре. Може да се почувстваш по-добре, ако останеш.
Да, да.
Басирам се, че не си чула дума от това, което казах.
Да, да.
Стигат ти толкова опити.
Отхвърли състоянието, в което си.
Ако искаш да си някой друг.
Ако си уморен от водене на битки.
НЕ ПОЛЗВА ЧАШИ
НЕ ПОЛЗВА ЧАШИ ОСВИНВА ПОКРИВКИТЕ
със себе си.
НЕ ПОЛЗВА ЧАШИ ОСВИНВА ПОКРИВКИТЕ Ако искаш да си някой друг.
Субтитри: DarkEni STUDIO Промени съзнанието си.
Ей, ей Танцувал ли си някога в дъжда?
А благодарил ли си на слънцето само затова, че свети.
Само за това, че свети над морето.
O, не Всичко в света е шоу.
Но да изглежда много по-добре.
Изглежда много по-добре, когато грееш.
Да, да.
Надявам се, че чу всяка дума, която казах.
Да, да.
Стигат ти толкова опити.
Откажи се от състоянието, в което си.
Ако искаш да си някой друг.
Ако си уморен от водене на битки.
със самия себе си.
Ако искаш да си някой друг.
Промени съзнанието си.
Ooo, да.
Ей, ей Какво казваш?
И двамата чухме улови деня.
За къде бързаш? За къде бързаш все пак?
Да, да.
Надявам се, че чу всяка дума, която казах.
Да, да.
Стигат ти толкова опити.
Откажи се от състоянието, в което си.
Ако искаш да си някой друг.
Ако си се уморил да губиш битките със себе си.
Ако искаш да си някой друг.
Промени съзнанието си.
Ooo, да.
- Без ум - Ooo, да.
- Просто изгуби ума си - Ooo, да.