КОНЮШНЯ
Док!
Колко е изпил?
Николко. Тази му е първата и още не я е докоснал.
Харесва му да я държи.
Док!
Какво правите?
Загубих я, Марти. Нищо не ми остана тук.
Затова трябва да се върнете с мен.
-Къде? -Обратно в бъдещето!
-Добре! Да тръгваме! -Чудесно.
Господа, извинете ни. Трябва да хващаме влака.
Наздраве за теб, ковачо.
-И за бъдещето. -Амин.
-Емет, не!
Хайде, Док. Събудете се!
-Колко е изпил? -Само една.
-Само една? Хайде, Док. -Явно не може да държи.
-Дайте ми черно кафе. -Джоуи, кафе!
Да, госпожо?
-Докъде стига влакът в 8:00 часа? -Сан Франциско е последната гара.
Еднопосочен билет, моля.
За да го отрезвиш бързо, ще ти трябва нещо много по-силно.
Какво предлагате?
Джоуи, да направим малко сок за събуждане.
Хайде, Док, преглъщай.
След около десет минути
ще е трезвен като поп на неделна служба.
Десет минути!
Защо винаги чакаме до последния момент?
Ето, сложи тази щипка на носа му.
Когато си отвори устата, излей течността в гърлото му.
И се дръпни.
-Той още е в безсъзнание! -Това беше естествен рефлекс.
Ще минат още няколко минути, преди да му се избистри главата.
Идеално.
Хайде, Док. Събудете се.
Събудете се, Док.
Шеймъс? Не съм очаквал да те видя тук тази сутрин.
Нещо отвътре ми подсказа, че трябва да съм тук,
все едно бъдещето ми зависи от това.
Той ще е тук всеки момент. Хайде.
Хайде, Док. Да вървим. Събудете се, приятелю.
Вътре ли си, Истууд?
Часът е 8:00 и аз те викам на дуел.
Още не е станало 8:00!
По моя часовник е!
Да разрешим спора, изтърсако!
Или не ти стиска, а?
ТУК ПОЧИВА КЛИНТ ИСТУУД
Слушай.
Нещо не се чувствам готов днес.
-Губя служебно. -Служебно ли?
Какво значи това?
-Че печелиш без бой. -Така ли? Не може да постъпи така.
Не може така!
Знаеш ли какво си мисля?
Че си едно страхливо лайно!
Ще броя до десет, излез и ме опровергай!
Едно!
Док, събудете се, хайде.
-Две! -По-добре излез, синко.
Заложил съм 20 долара на теб, затова не ме излагай.
Три!
Заложил съм 30 долара срещу теб, не бива да ме излагаш.
Четири!
По-добре се изправи срещу него, защото ако не излезеш...
-Какво? -Пет!
-Какво ще стане, ако не изляза? -Ще си страхливец.
Шест!
И ще те наричат страхливец до края на живота ти!
Всички тук ще наричат Клинт Истууд
най-големия страхливец в целия Запад!
Седем!
Ето!
Осем!
Вече имам пистолет.
Девет!
Десет!
Чу ли, изтърсако?
Казах 10, бездушен хвърлячо на чинии!
Той е задник!
Не ми пука какво казва танън!
Не ми пука какво казват всички.
-Док, добре ли сте? -Така мисля.
Какво главоболие!
-Имате ли задна врата? -Да, отзад.
Хайде.
Ще излезеш ли или да те изкарвам отвътре?
Това, което ми липсва тук, е аналгинът.
Ей!
Горе ръцете, ковачо!
Да, не бях виждал човек
с по-разбито сърце от този приятел снощи.
Когато каза, че не знае как ще преживее остатъка от живота си,
знаейки колко мъка е причинил на това момиче,
наистина ме заболя за него.
Слушай, Истууд!
Днес ще застрелям някого и предпочитам да си ти.
Но щом толкова те е страх,
ще застрелям твоя приятел ковача.
Не мисли за мен, Марти, спасявай се!
Имаш една минута да решиш. Чу ли ме, изтърсако? Една минута!
Не бях виждал мъж да страда толкова много по жена.
Как каза той, че било името й? Кара? Сара?
Клара.
-Извинете ме. -Да, госпожо?
Този мъж не беше ли висок, с кафяви очи като на кутре
и дълга сребриста коса?
Вие го познавате.
Емет!
Времето изтече, изтърсако!
Приготви се да срещнеш създателя си, ковачо.
Ето тук, танън!
Вади!
Не!
Мислех, че ще разрешим спора като мъже.
Грешно си мислил, приятел.
Благодаря.
Не беше зле.
ТОР
Знаете ли какво мисля?
-Мисля, че Бюфърд отива в затвора. -Да.
Измъкнете го от лайната.
Хванете ги!
Бюфърд танън, арестувам те за грабежа на дилижанса от пайн сити.
Имаш ли да кажеш нещо?
Мразя тази тор.
Виж!
Да!
-Влакът! -Ще успеем ли?
Трябва да го пресрещнем край прохода на койота.
Ей, господине. Г-н Истууд.
-Ето пистолета ви. -Благодаря, момче.
Шеймъс.
Струва 12 долара. Неупотребяван е.
-Мога да го разменя за нова шапка. -Да! И се грижи за бебето!
Добре!
Емет!
“Машина на времето.”
СЕНтРАЛ пАСИФИК 7
Хайде!
-Давай! -Дай си ръката!
Хайде!
Хайде, Марти.
Да вървим!
Сложи маската.
-Горе ръцете! -Това грабеж ли е?
Научен експеримент.
Спрете влака преди железопътната стрелка.
-Док! -Освободете вагоните от локомотива!
Цял живот мечтая да направя това.
Какви са тези неща?
Пресовано дърво с антрацитен прах, химически обработено
да гори дълго и да развива висока температура.
Няма да се наложи да пълним пещта.
Тези трите ще се запалят последователно,
ще увеличат температурата на огъня и налягането на котела
и влакът ще тръгне по-бързо.
Готови!
Емет!
Марти, включи ли времевите вериги?
Да!
Задай времето на пристигане:
27 октомври 1985 г., 11:00 ч. сутринта.
Готово. Движим се с 40 км/ч.
Хвърлям пресованите дърва.
Новият измервателен уред на таблото ще ни казва температурата на котела.
Той е оцветен, за да показва кое дърво гори в момента.
Зелено, жълто и червено.
Всяка детонация ще бъде придружена с внезапно ускоряване.
Да се надяваме, че ще вдигнем 140 км/ч, преди стрелката да мине 2 000.
Защо? Какво ще стане ако мине 2 000?
Котелът ще експлодира!
Супер!
-Вдигнахме 55! -Добре, Марти.
Идвам в колата!
Емет!
Хайде.
Хвани се за нещо. Жълтото дърво е на път да се запали!
Майчице.
Току-що минахме 65!
Емет!
Вече се движим със 70 км/ч! Давай!
80.
Емет!
Клара!
Обичам те!
-Какво става? -Клара е! Качила се е на влака!
Клара? Супер.
Тя е в кабината! Връщам се за нея!
Ветропоказателят!
Док! Движим се с 80! Няма да успеете!
Ще трябва да я вземем с нас! Казвай ми скоростта!
Клара, ела при мен!
-Не знам дали ще мога! -Ще можеш!
Само не гледай надолу!
Точно така!
95 км/ч!
Справяш се отлично! Спокойно!
Хайде!
-Още малко! -Не мога! Страх ме е!
-110! -Не спирай, Клара!
Хайде! Добре се справяш!
Хайде! Спокойно!
Не гледай надолу! Добре се справяш!
Ред е на червеното дърво!
Клара!
Емет!
Опитвам се да те стигна!
-Клара, дръж се! -Не мога!
ЛЕТЯЩА ДЪСКА
Ще ти пусна летящата дъска!
Марти, внимавай!
Емет, помощ!
Дръж се!
Готов ли сте, Док?
Дръжте!
Да!
КРАЙ НА ЛИНИЯТА
Емет!
Клара!
27 ОКТОМВРИ 1985 - ПРИСТИГАНЕ
ПРОЛОМ ИСТУУД
Е, Док,
унищожена е.
Точно както искаше.
ЖИЛИЩЕН КОМПЛЕКС ЛАЙЪН
-Ей, тъпак, разкарай се от... -Внимавай, Биф!
Не съм искал да те изплаша. Не те познах.
-Какво правиш? -Минавам го с още една боя.
На каубой ли се правиш?
Хайде, ще закъснеем за закуска.
Те няма да ни пазят масата цял ден.
Няма ми другите очила.
-Лорейн, виждала ли си ги? -В кадифеното сако са ти.
Марти? Какво става? Мислехме, че си на езерото.
-С това ли си бил облечен? -Слава богу, вече сте нормални.
На кого се правиш? На Клинт Истууд?
Да. Отивам да взема Дженифър.
-Шапката ми харесва. -Благодаря, Биф.
Дженифър.
Джен.
Дженифър.
Марти.
Марти!
Сънувах ужасен кошмар.
Беше толкова реален.
Беше за бъдещето.
За нас.
Теб те уволниха.
Чакай малко? Какво искаш да кажеш?
Хилдейл.
Хилдейл! тук живеем.
Искам да кажа, че ще живеем тук.
Някой ден.
Не е било сън, нали?
Големият М.
-Как върви, Макфлай? -Здрасти, Нийдълс.
Хубава машина. Да я видим какво може.
-На следващото зелено. -Не, благодаря.
Какво има? Страх ли те е?
-Марти, недей. -Хвани се за нещо.
-Хайде! -Давай!
Да!
Нарочно ли го направи?
Мислиш, че съм толкова глупав да се състезавам с този?
Господи! Щях да се блъсна в Ролс-ройса.
УВОЛНЕН СИ!
Изчезна.
Прав си. Почти нищо не останало.
Докторът няма да се върне.
Ще ми липсва, Джен.
Какво, по дяволите...
-Док! -Марти!
Движи се с пара!
Да ви представя семейството. Познаваш Клара.
-Здравей, Марти! -Госпожо!
Това са синовете ни.
Жул и Верн.
Момчета, това са Марти и Дженифър.
-Мислех си, че никога няма да ви видя. -Не можеш да спреш добрия учен.
Трябваше да се върна за Айнщайн,
а и не исках да се тревожиш за мен.
Донесох ти малък сувенир.
Чудесна е, Док.
Благодаря.
Д-р Браун, донесох тази бележка от бъдещето,
но написаното изчезна.
Разбира се, че ще изчезне.
Какво значи това?
Че бъдещето ви още не е написано.
Ничие бъдеще не е.
Бъдещето е това, което си направите сами. Направете така, че да е добро.
Добре, Док!
Назад!
Хайде, момчета, слагайте коланите!
Къде отивате сега? Обратно в бъдещето?
Не. Вече съм бил там.