Марти."
Да не се отваря преди 1985 г.
Добър вечер, д-р Браун. Какво правите с кабела?
Малък синоптичен експеримент.
- Какво е това отдолу? - Не! Не пипайте!
Нов специален уред за прогноза на времето.
Имате ли разрешение?
Разбира се.
Един момент. Да видим къде беше.
МАГИЯ ПОД МОРЕТО
Имаш ли нещо против
да останем в колата?
Чудесно. С удоволствие.
Вече съм почти на 18. Не е като да не съм го правила.
Какво?
Марти, изглеждаш много нервен. Нещо не е наред ли?
Не.
Лорейн, какво правиш?
Отмъкнах го от барчето на майка ми.
Според мен не трябва да пиеш.
- Защо? - Защото...
По-късно ще съжаляваш.
Марти, не бъди такъв пуритан.
Всеки, който значи нещо, пие.
Да не би и да пушиш?
Започваш да говориш точно като майка ми.
Ще бъдем отново с вас след кратка почивка,
затова останете тук.
Марти? Защо си толкова неспокоен?
Лорейн,
случвало ли ти се е
да трябва да направиш нещо определено, но когато дойде моментът,
да не си сигурен дали ще се справиш?
Като например как да се държиш при първата среща?
Нещо такова.
Напълно те разбирам.
Нима?
Знаеш ли как постъпвам?
- Как? - Не се притеснявам.
Това не е редно.
Не знам какво става,
но като те целувам, все едно целувам
брат си.
Не ти ли се струва откачено?
Повярвай ми,
напълно го разбирам.
Някой идва.
Причини щети за 300 долара на колата ми, кучи сине,
ще ти ги смъкна от задника.
Дръжте го.
Пусни го, Биф. Ти си пиян.
Я да видим какво има тук.
Не! Стой тук. Хайде, Лорейн.
- пусни ме! - Остави я, копеле!
Занесете го отзад. След малко идвам.
Признай си, че ти се иска. Хайде.
Вървете. Да не сте в еротичен бар.
- Да го пъхнем тук. - Да!
Това е задето ми развали прическата.
Какво, по дяволите, правите с колата ми?
Изчезвай, черен. Не е твоя работа.
Кого наричаш черен, плужеко?
Вижте,
не искам да се забърквам с наркомани.
Прибирай се у дома при мама, момче.
- Биф! - побързай, Биф!
Пуснете ме!
Реджиналд, къде са ключовете?
Ключовете са в багажника.
- Би ли повторил? - Казах, че ключовете са тук, вътре.
Пуснете ме!
Хайде!
Ей, ти, махни си проклетите ръце...
Май си сбъркал колата, Макфлай.
Джордж, помогни ми! Моля те!
Обръщай се, Макфлай, и изчезвай.
- Моля те, Джордж. - глух ли си, Макфлай?
Затвори вратата и да те няма.
Не, Биф. Остави я.
Добре, Макфлай.
Щом си го просиш,
ще си го получиш.
Престани!
Биф, ще му счупиш ръката!
Биф, недей!
Помогни ми, Реджиналд.
По дяволите! Срязах си ръката!
- Чии са? - Мои.
Много ви благодаря.
Ще му счупиш ръката!
Биф, остави го!
Пусни го!
Добре ли си?
Кой е този?
Джордж Макфлай.
Джордж Макфлай ли?
Извинете.
Бурята.
Момчета, трябва да се върнете да свирите на танците.
Виж ръката на Марвин.
Не може да свири с тази рана, а ние не можем без него.
Марвин, трябва да свириш.
Те се целуват за пръв път на танците. Ако няма музика, няма да танцуват.
Ако не танцуват и не се целунат, няма да се влюбят и край с мен.
Край с музиката, освен ако не познаваш някой, който свири на китара.
Тази песен е за всички влюбени тук.
"Земен ангел, земен ангел,
ще бъдеш ли моя,
скъпа моя?"
Джордж, няма ли да ме целунеш?
Не знам.
Изчезвай, Макфлай. Аз поемам.
"Земен ангел, земен ангел,
обожаема моя."
Момче, добре ли си?
Не мога да свиря.
Прощавай.
"Мечтата за твоето щастие,
земен ангел, земен ангел,
бъди моя,
скъпа моя.
Винаги ще те обичам,
аз съм един глупак,
Глупак, влюбен
в теб."
Страхотно. Да изсвирим още едно.
Не. Трябва да тръгвам.
Хайде. Да изсвирим нещо пъргаво.
Нещо пъргаво.
- Дадено. - Добре!
Така.
Това е старо парче, но...
Старо е там, откъдето идвам.
Свирим блус схемата от си.
Следете ме, ще ви подавам, вие пробвайте да се хванете.
"Някъде в Луизиана, чак в Ню Орлийнс,
Там в горите, сред зелените дървета,
имаше барака, направена от пръст и дърво,
където живееше селското момче Джони Би Гуд.
Не се беше научил да чете и пише,
но нямаше равен с китарата.
Давай, Джони, давай,
давай, Джони, давай,
давай, Джони, давай."
Джордж, разбрах, че си разбил Биф. Браво.
Смяташ ли да се пробваш за председател на класа?
"Джони Би Гуд.
Давай, Джони, давай.
Давай, Джони, давай, давай.
Давай, Джони, давай.
Давай, Джони, давай, давай.
Джони Би Гуд."
Чък, обажда се Марвин.
Братовчед ти Марвин Бери.
Нали търсеше ново звучене?
Чуй това.
Още не сте готови,
но децата ви ще си паднат по това.
Лорейн.
Марти, много интересна песен.
Да.
Надявам се, че нямаш нищо против, но Джордж помоли да ме изпрати.
Страхотно! Браво, Лорейн. Имах предчувствие за вас двамата.
Аз също.
Трябва да вървя,
но исках да ви кажа, че беше много поучително.
Марти, ще се видим ли някога пак?
Повече от сигурно.
Марти, искам да ти благодаря за полезните съвети.
Никога няма да ги забравя.
Няма нищо, Джордж.
Успех, приятели.
И още нещо.
Ако някога имате деца
и едното от тях, когато стане на осем,
случайно запали килима в дневната,
не му се карайте.
Добре.
Марти. Много хубаво име.
По дяволите! Къде е това момче?
По дяволите!
Закъсня! Загуби ли представа за времето?
Стига. Трябваше д а се преоблека.
Да не искате да се върна в онзи демодиран костюм?
Баща ми се справи. Получи се.
Свали Биф с едно кроше.
Не подозирах, че таи това в себе си. Никога не се е противопоставял на Биф.
- Никога? - Не. Защо? Какво има?
Давай!
Да нагласим крайната цел.
Това е точното време на заминаването ти.
Ще те върнем точно в същия момент.
Все едно никога не си заминавал.
Начертах бяла линия в другия край на улицата.
Ще тръгнеш оттам.
Изчислих точното разстояние,
като включих ускорението
и съпротивлението на вятъра от момента, когато удари гърмът,
което ще е точно след 7 минути и 22 секунди.
Когато звънне будилникът, натискаш газта.
Добре.
Мисля, че това е всичко.
- Благодаря. - Аз ти благодаря.
Ще се видим след 30 години.
Надявам се.
Не се притеснявай!
Щом докоснеш кабела
със свързващата кука при точно 140 км/ч
в момента, когато гръмотевицата удари градския часовник,
- всичко ще бъде наред. - Добре.
- Какво значи това? - Ще разберете след 30 години.
Отнася се за бъдещето, нали?
- Информацията е за бъдещето. - Чакай малко.
Предупредих те, момче.
Последствията може да са катастрофални!
Докторе, това е риск, който трябва да поемете.
- Животът ви зависи от това! - Не!
Отказвам да поема тази отговорност.
В такъв случай направо ще ви кажа.
Мили боже!
Хвани кабела, аз ще ти метна въжето.
Готово! Хванах го!
Докторе!
- Хайде. Готово! - Добре! Изтеглете го!
Бързо!
Докторе!
Трябва да ви кажа бъдещето.
- Какво? - трябва да ви кажа бъдещето!
Какво?
В нощта, когато се връщам във времето, вас...
Докторе!
Тръгвай!
- Не, докторе! - Виж колко е часът!
Остават ти по-малко от четири минути.
Моля те, побързай!
Добре!
ТРЪГНИ ОТТУК
По дяволите, докторе! Защо трябваше да скъсате писмото?
Само да имах повече време.
Чакай, чакай. Имам предостатъчно време.
Имам машина на времето. Мога да се върна по-рано и да го предупредя.
Добре. Десет минути ще са достатъчни.
Така. Времевата верига е включена.
Енергийният кондензатор, действа.
Двигателят работи. Добре.
Не, не.
Хайде. Само не сега.
Хайде.
Тръгвай. Сега. Хайде.
Моля те. Хайде!
1985 - 01:24
Докторе.
СБОР НА ХРИСТОС
Откачен пиян шофьор.
Есекс - НОМЕР ЕДНО - ДЕНОНОЩНО
Браво. Фред.
Изглеждаш чудесно. Всичко изглежда чудесно.
1:24.
Все още имам време. Идвам, докторе!
Не! Пак ли!
Хайде!
Либийци.
ТЪРГОВСКИ ЦЕНТЪР САМОТНИЯТ БОР
Не!
Копелета!
Тръгвай!
Докторе!
Не!
Вие сте жив.
Бронирана жилетка?
Откъде разбрахте?
Така и не успях да ви кажа.
Ами всички онези приказки за провалянето на бъдещи събития?
Пространствено-времевият континуум?
Казах си голяма работа.
Колко напред отивате?
Трийсетина години. Хубаво кръгло число.
Ще ми се обадите ли, като пристигнете?
Ще съм на 47 години.
Да.
Пазете се.
Ти също.
Да. Чао, Айни.
Внимавайте на влизане. Доста друса.
Добре.
Какъв кошмар.
Ако се обади пол, кажи му, че довечера ще работя до късно в бутика.
Линда, не съм ти секретарка,
освен това преди малко те търси някой си Грег или Крейг.
- Кой по-точно, Грег или Крейг? - Бройката им загубих на гаджетата ти.
Какво, по дяволите, е това?
Закуска.
Пак ли си спал с дрехите?
Да. Аз...
Какво си облякъл, Дейв?
Винаги ходя с костюм в офиса.
- Добре ли си? - Да.
- трябва да го преиграем. - така ли?
- Защо? Лъжеше ли? - Не.
- Здравейте. - Добро утро.
Мамо! Татко!
- Удари ли си главата? - Добре ли си?
Изглеждате страхотно. Мамо, толкова си слаба.
Благодаря, Марти. Джордж!
Добро утро, поспаланко.
- Добро утро, Дейв. Линда. - Добро утро, мамо.
Марти, за малко да забравя. Обади се Дженифър паркър.
Толкова я харесвам. Много мило момиче.
Нали довечера е голямата среща?
Какво? Какво, мамо?
Няма ли да ходиш на езерото? От две седмици го планираш.
Вече говорихме. Как да отида на езерото?
Колата е разбита.
Разбита?
Кога е станало? Защо никой не ми е казал?
- Сигурен съм, че е наред. - Защо все аз последен научавам?
Ето. Биф я маже с паста в момента.
Биф, искам да я намажеш с два слоя, не само с един.
- Вече довършвам втория. - Биф, не ме заблуждавай.
Извинете, г-н Макфлай.
Исках да кажа, че сега започвам втория пласт.
Ама че образ е Биф.
Все гледа да си спести нещо.
От гимназията все трябва да му вися на главата.
- Но ако не беше той... - Никога нямаше да се влюбим.
Г-н Макфлай, това пристигна току-що.
Здравей, Марти. Мисля, че е новата ви книга.
Скъпи! Първият ти роман.
СЪЮЗ, СЪЗДАДЕН В КОСМОСА
Както винаги съм ти казвал, ако се посветиш на нещо, винаги ще го постигнеш.
Марти, ключовете ти. Колата е пастирана, готова за довечера.
Ключове?
- Ще се поразходим ли, господине? - Дженифър.
Радост за окото!
Нека те погледна.
Марти, държиш се все едно не сме се виждали цяла седмица.
Не сме.
Добре ли си?
Всичко наред ли е?
Всичко е страхотно.
Трябва да се върнеш с мен!
- Къде? - В бъдещето.
Какво правите, докторе?
Трябва ми гориво.
Хайде. Бързо! Скачай в колата.
Не. Току-що пристигнах. Дженифър е тук. Ще се поразходим с новия джип.
Вземи я. Въпросът засяга и нея.
За какво говорите? Какво ще стане с нас в бъдещето?
- Да не ставаме някакви тъпаци? - Не, Марти.
Вие с Дженифър сте си добре. Става въпрос за децата ви, Марти.
Трябва да се направи нещо за децата ви.
Върнете назад. Улицата няма да стигне да вдигнете 140.
Улица? Там, където отиваме, не ни трябват улици.