"Велика Цивилизация не е завладяна отвън, докато не се е саморазрушила отвътре." Уил Дюрант
Сърцето...
...за Димящата Жаба.
Благодаря.
Дробът е за Кривият Нос.
Благодаря.
За Какаовото Листо...
...ушите.
Благодаря.
А за теб Глупчо...
...топките.
Не и този път.
Само ти помагам.
Тогава ти ги изяж.
Нямам нужда от тях. Нито някой друг от останалите.
Искате ли ги?
Не. Не. Разбира се че не!
Понякога!
Какво мислиш?
Не! Не! Не!
Колко пъти трябва да ги взимам?
Аз имам осем годишна сестра и един брат.
Баща ми е изяждал десет пъти, топките на тапир.
Да му кажа ли?
Съжалявам, но топките са безполезни.
И никога не си ги изяждал?
Не можех да ти кажа на какво имат вкус.
Никой от вас?
Никой, но беше забавно да те гледаме...
Това е било твоя идея.
Разкарайте го от мен!
Успокойте се!
Защо им позволяваш да се държат така с теб?
Бъди силен.
Къде ти е гордостта?
Нали ти става?
Да...
...но не мога да правя деца.
Ще ти кажа нещо...
...но те предупреждавам че е много силно.
За какво говориш?
Листа от соанзо.
Листа от соанзо?
От Великите Блата южно от тук...
Това нещо ме дари с десет деца.
Не! Не! Почакай...
Трябва да се натриеш с него.
Преди следващият път.
Нежно го постави...
Не зная как да ти се отблагодаря.
Ако проработи... може би тя ще спре да ме тормози.
Жена ти ли?
Не, майка и.
Старицата иска внуци.
Дай ми малко месо.
Ето, това правя...
...чисто месо...
...дъх на топки.
Какво искате?
Аз съм Кремъчното Небе. Ходя на лов в тази гора откакто съм се родил.
Баща ми е ловувал в тази гора с мен и преди мен.
Това е Ягуаровата Лапа, моят син.
Той ходи на лов в тази гора заедно с мен.
И ще ловува със сина си, след смъртта ми.
Добър улов.
Водите са богати.
Гората дава повече.
Само искаме да преминем.
Минавайте.
Внимавайте, докато преминавате.
Хайде, да тръгваме.
Опустошили са ви земите?
Да.
Търсим ново начало...
Успокойте се.
Сине!
Успокой се.
Връщаме се в селището.
Моля те да не говориш за това, което видя днес в гората.
Ти си разтревожен.
Да, така е.
Какво видя в тези хора от гората?
Не те разбирам.
Страх.
Дълбок, разяждащ страх.
Те бяха заразени с него.
Видя ли?
Страхът е болест.
Той ще пропълзи в душата на всеки, който го допусне.
Вече е развалил спокойствието.
Не съм те отгледал за да живееш със страх.
Изтръгни го от сърцето си.
Не го носи в нашето селище.
Рано призори ще отидем заедно със старейшините...
...до Свещенният Хълм на прадедите ни.
Там ще призовем духове да ни водят.
Оххх, ето го и него!
Големият мъж!
Той е безполезен.
Не може да го направи.
Ти! Да, точно Ти!
Само ни заблуждаваш с твоите размери.
Влизай вътре.
Проклет да си! Влизай!
Спри се жено.
Мърдай!
За нищо не ставаш!
Защо се смееете?
Надари ме с внуци, иначе ще те заменя с друг.
Майко, престани.
Няма да излизате, докато не направите дете.
По-добре да са две!
Какво?
Близнаци, глупако.
Майко.
Няма ли да се махнеш? Той казва че не може докато стоиш тук.
Заемайте се с работата.
Мамо...
Отиде си.
Майко, с какво ще ни гостиш тази вечер?
Нося месо...но освен това намерих и това момче.
Казвам момче.
Печено месо!
Месото ухае добре, мисля че е прясно.
Тате, не! Не! Това съм аз, аз съм!
Ще окача момчето в случай че си променим мнението.
Чакай...
Това е Бягащата Костенурка. Нашият син.
Да, това съм аз. Вашият син.
Тогава аз го обичам...
...също и този тук.
Добър си!
Някой ден, старче!
Няма да можеш да ми избягаш.
И Човека стоеше сам.
Потънал дълбоко в тъга.
Всички животни се приближиха до него и казаха:
"Не искаме да те гледаме така тъжен...
"Пожелай си каквото поискаш и ние ще го изпълним."
Човекът казал: "Искам добър поглед."
Лешоядът отвърнал: "Ще имаш моят."
Човекът казал: "Искам да съм силен."
Ягуарът отговорил:
"Ще си силен като мен."
Тогава Човекът казал: "Искам да узная тайните на Земята."
Змията му отговорила: "Аз ще ти ги покажа."
И така продължили, с останалите животни.
И когато Човекът получил всичките дарби които му дали...
...си тръгнал.
Тогава Совата казала на животните:
"Сега Човека знае и може да прави много неща."
"Аз се страхувам."
Еленът отговорил: "Човека има всичко от което се нуждае."
"Сега тъгата му ще спре."
- "Не", отговорила Совата.
"Видях дупка в Човека...
"Дълбока колкото гладът, който никога няма да запълни...
"Това го прави тъжен и го кара да иска"
"Той ще продължава да иска и да взема."
"Докато един ден Светът не каже:
"Нямам какво повече да ти дам."
Върни се при мен...
Ела при мен.
Сина ми танцува.
Той е щастливец.
Какво искаш?
Бягай!
Щом като си станал, ще убиеш ли, моля те, това куче?
Кучето.
Ставайте! Ставайте! Хайде!
Бягайте в гората.
Бягайте и не се обръщайте назад.
Не! Не! Страх ме е!
Погледни ме в очите. Гледай ме в очите.
Бъди силна...
Страхувам се!
Бъди смела.
Завържете го.
Татко!
Трябва да помогна на другите.
Не, не ни оставяй!
Ще се върна, обещавам!
Не ни оставяй!
Обещавам.
Остани, моля те остани. - Татко, не отивай.
Прекрасно.
Спри се!
Завържете го.
Искам го жив.
Съжалявам, татко.
Това е достатъчно.
Изправете го.
Отдръпнете се.
Сине,
не се страхувай.
Почти...
...това ти е името.
"Почти."
Свърши ни живота.
Срам...
Позор.
Страхливци.
Тръгваме.
Потегляме.
Пригответе се.
Ставайте!
Изправете се!
Отрязан Камък, не си избегнал удара.
Задръж така.
Можеш ли да виждаш?
Да.
Върни се в колоната.
Елате при нас.
Стани.
Не му помагай, "Почти".
Казах да се изправиш.
Горе, горе...
...точно така.
Тръгвайте!
Този човек ти е добър приятел...