ПРИШЪЛЕЦ
Търговски влекач "Ностромо" Екипаж: седем души.
Товар: 20,000,000 тона руда курс: връщане на Земята
Студено ми е.
Нали ще ме подкрепиш, Брет?
Добре.
Чувствам се като мъртвец.
Сякаш не приличаш на такъв.
Ох, да.
Ей за малко да забравя.
Я преди да кацнем...
пак да поговорим за трудовите възнаграждения.
Според мен ние с Брет заслужаваме пълна заплата.
С г-н Паркър смятаме, че не ни се плаща справедливо.
Сключили сте договор, като всички.
Обаче те взимат повече от нас.
Далас "Мама" те вика.
Да, видях. Светне ли жълто за мен е.
Обличайте се. Хайде Паркър!
Поне да си изпия кафето!
Това е единственото добро нещо на този кораб.
Добро утро, "Майкa".
Интерфейсът готов за диалог. Какво има Мамче?
Може ли вече?
Включи ни към нея.
Благодаря.
Но къде е Земята?
Ти трябва да кажеш.
Това не е Слънчевата система.
Сканирай.
Свържи се с контролния център на полетите.
Тук влекач "Ностромо"...
връщащ се от Соломоновите...
регистрационен номер 2-4-6-0-9eр на 1-8-0-9eр...
Диспечерите на "Антарктика"
Чувате ли ме?
Тук влекач "Ностромо"......
връщащ се от Соломоновите...
регистрационен номер 2-4-6-0-9eр на 1-8-0-9eр.
-Нищо. -Опитай пак.
Диспечерите на "Антарктика".
Чувате ли ме, "Антарктика"?
Ориентирах се. Намираме се недалеч от Зета 2, Ретикулум.
Даже не сме достигнали нашата галактика.
Защо сме тук?!
Сериозно ли говориш?
Това не е нашата система.
Знам това.
Забелязал ли си че, ония никога не слизат тук долу?
А пък получават двойно..
Все старата история. Зарежи братче.
Не идват само заради теб. Щото си толкова безхарактерен.
Стани ми от мястото.
-Разбира се.
Извинявай.
Казвай сега какво става?
Ами... не сме дори,
на половината път до Земята.
Kak тaka?!
"Мама" ни е променила курса.
-Защо?
Така е програмирана да го прави при определени условия.
Явно е уловила сигнал...
с неизвестен произход.
Затова ни събуди.
Сигнал ли? Тук някъде?
Да.
Какъв по-точно?
Акустичен.
Повтаря се на интервал от 12 секунди.
-S. O. S.? -Не знам.
Хуманоиден ли?
-Неизвестно.
Е и какво?
Ние обаче сме търговски, а не спасителен кораб.
В договора ми няма такива задължения.
Но ако ми платите хонорарче става ще бъда щастлив да!
-Паркър!
Хайде пак да обсъдим заплащането!
Аз мога ли да кажа нещо?
В договора ни има специална клауза...
сигнал от евентуален...
разумен източник...
задължително се проучва.
Дума да не става. Аз искам да се прибирам в къщи.
Паркър, изслушай го!
Наказанието е: изцяло лишаване от заплащане.
Ни пукната пара.
Ясно ли е?
О да, да.
Затова се насочваме натам.
- Отиваме значи?
Установени на стационарна орбита.
Минаваме на автоматично управление.
Как са реактивните двигатели? -На втора тяга.
Готовност за откъсване от платформата!
три, две, едно, нула.
Откъсвай се.
Дотук добре. Хайде сега надолу.
Отклонение - 92 градуса вляво...
Навлизаме в атмосферата.
Турбуленция.
Стабилни. Готови за кацане.
Първоначалния досег - преодолян.
Дръжте се, ще се пораздрусаме.
Ей, какво беше това?
Спад в налягането.
Изгубихме една от защитните брони! Нищо, продължаваме.
Можем вече. Готово.
Включи навигационните светлини.
Статус на енергийната мрежа нормален.
Петнадесет метра намаляме.
... три, две, едно.
Спри двигателите.
Какво се случи?
Някой ще ми отговори ли!
-Пробит ли е корпусът? -Май не, още имаме налягане.
Аварийната ел. система - извън строя.
Повредени са 3-4 елемента.
Само това ли е?
Ремонта няма да е лесен.
Налага се да проверим няколко тръбопровода.
Сух док значи.
Ами кажи им - сух док!
Няма как да ремонтираме тук!
За да проверим всички трасета,
трябва да идем на сух док.
Друго?
Прочистване на сектори...
И колко ще трае ремонтът?
Кажи им - 17 часа.
- Поне 25 часа!
Почвайте. Аз слизам веднага.
- Тая пък за к`во ни е потрябвала?!
Само ще ни се пречка.
Някакъв отговор?
Абсолютно нищо...
Същият сигнал през 12 секунди
Всички други канали мълчат.
Превключи на по-мощни светлини.
Не бива да се движим в тоя мрак.
"Мама" казва слънце до двадесет минути.
Къде е източникът на сигнала?
- Североизточно... няма и 2000 метра.
Пеша значи?
Подай ми анализ на атмосферата.
Охо... почти първична.
Има инертен азот...
висока концентрация на кристали въглероден двуокис...
метан.
Микроелементи.
Нещо друго?
- Ами... скали, застинала лава.
Силен студ, много под нулата.
Отивам доброволец с първата група.
Ти също, Ламбърт.
И не е зле да се въоръжите.
Нищичко не виждам!
Аш, чуваш ли ни?
Получавам добър образ и картина.
И аз. Задръж на този канал.
Да вървим.
Хей, Рипли!
Хей, Рипли, Имам едно въпросче.
Ако открият нещо,
ще намажим ли и ние?
Не се притеснявай, Паркър.
Ще си получиш полагаемото.
Няма да бачкам...
докато не гарантираш.
Отреден ти е дял.
Какво?
Я да млъквате, писнахте ми!
Моля?
Ако закъсате, аз съм горе.
Хитруша такава.
- Що какво има?
Ама съвсем нищичко не виждам.
Стига мрънка.
Обичам да си мрънкам.
- Престанете вече!
Как върви?
Добре.
Прекара ли го през декодера?
"Мама" още не го е идентифицирала.
Може ли да опитам аз?
- Моля.
Аш виждаш ли това?
- Да.
Нямам представа какво е.
Това е много странно.
- Има си хас.
Приближаваме структурата.
Какво ли е това?
Я да се махаме от тук.
Щом стигнахме дотук, длъжни сме да идем до край.
Ние трябва да продължим.
Какво каза, повтори?
... трудно е да се опише...
Връщам се на пулта за управление.
Хей, елате насам!
Открих нещо особено...
но не знам какво.
Ще разберем ако преодолеем тази стена...
Невероятно.
Чужда форма на живот.
Погледни явно е мъртва много отдавна.
Вкаменена.
Сякаш е била взривена.
Костите са изхвръкнали навън...
като след експлозия.
Какво ли е станало с другите от екипажа?
Я по-добре да се махаме.
Далас, Ламбърт, насам.
Елате веднага.
-Какво е това според теб?
Аш...
"Мама" дешефрира част от съобщението то не е S. O. S.
А какво?
- Предупреждение.
Отивам при тях.
- Има ли смисъл?
Докато ги настигнеш...
вече ще знаят дали това е предупреждение или не.
Оправяш ли се там долу?
Виждаш ли нещо?
Не зная. Пещера.
Нещо подобно на пещера.
Вътре е като в тропиците.
Какво ли пък е това?
Пещерата е абсолютно изолирана...
и е пълна с някакви обекти...
... кожени предмети, приличат на яйца.
Над яйцата се стеле слой мъгла...
която реагира при допир.
Кейн!
Добре ли си?
Нищо ми няма.
Просто се подхлъзнах.
Изглежда като запечатано.
Чакайте. Има някакво движение.
Дава признаци на живот, органичен живот.
Рипли, къде си?
- Ето ме.
Рипли, аз съм във вътрешния отсек.
Добре.
Обеззаразени сме, пусни ни.
Какво се случи с Кейн?
- Нещо се лепна за него.
Трябва да го заведем в болницата незабавно.
Какво нещо? Нуждая се от определение.
Някакъв организъм. Отвори люка!
Чакай малко. Ами ако зарази кораба?
Знаете процедурата.
Карантина 24 часа.
Той може да умре дотогава.
Нарушим ли карантината, ще умрем всички.
Отвори проклетия люк!
Трябва да го внесем незабавно!
Не, не мога да направя това.
Ако вие бяхте в моята позиция, и вие щяхте да направите същото.
Отвори люка! Чу ли?
Да.
Това е заповед! Чуваш ли?
Да, но отговорът е: не!
Вътрешният люк отворен.
Господи.
Какво е това чудо?!
Как е той?
Как да го махнем от него?
Само минутка, да донеса нещо.
Ще направя разрез ето тук...
ще отстраня смукалото от гърлото му.
Какво ще направиш?
- Пръста. Ще му клъцна пръстчето...
... секунда...
Но "онова" му изтръгва скалпа.
Знам!
Ще му изсмуче лицето!
Я да го погледнем от вътре.
Що не вземат да го замразят?
Можем да си свалим маските.
Какво има в гърлото му?
- Подава му кислород.
Парализира го, довежда го до кома...
и го поддържа жив.
Какво е то, как да го махнем?
Нека да не бъдем твърде прибързани.
Все още не знаем какво представлява.
Обаче му подава кислород.
Отстраним ли го...
това ще го убие.
Аз поемам риска. Режи!
На твоя отговорност?
- Да, да.
Къде ще го направиш?
Ще направим един разрез точно тук...
-Точно тук. -Под ставата.
Тази гадост ще прояде корпуса!
Ще разяде целия корпус!
Какво става?
Оттук.
На следващата палуба.
Ето го!
Само не минавай отдолу!
Като, че ли спира.
Погледни там, Брет.
Я ми подай молива си.
Внимавай да не те накапе.
Спря.
Не съм виждал нищо подобно до сега. Освен да е молекулярна киселина.
Явно това е кръвта им.
Прекрасен защитен механизъм.
Какво ще стане с Кейн?
Ето ти молива.
Сега какво?
Оставете Кейн на Аш. Вие се връщайте на работа.
Пробвай 12-и модул.
Сигурен бях, че е именно той.
Опитай отново.
Сякаш киснем тук вече цял месец.
Изобщо не биваше да кацаме.
На тая проклета планета...
Зная това.
Давай да претупаме ремонта...
и да се измъкваме по-бързо.
Щото от това място направо ме побиват тръпки.
Удивително! Какво е това?
Според мен... най-вероятно...
Всъщност още не знам.
Желаеш ли нещо?
- Да си поговорим малко. Как е Kейн?
- Все така. Никакви промени.
Ами... нашият "гостенин"?
Още сравнявам, проверявам, но...
засега установих,
че има външен слой от протеинови полизахариди.
Кой то пък има чудното свойство да лющи клетките си...
и да ги подменя с поляризиран силикон.
Което увеличава резистентноста му...
и при най неприятните условия.
Е това достатъчно ли ти е?
Напълно. А какво значи?
Супер комбинация от елементи,
които го правят... страхотно яка гадинка
И ти го пусна вътре в кораба.
- Така ми наредиха.
Аш когато Далас и Кейн ги няма, на кораба...
аз съм най старшата.
Вярно, забравих.
Забрави и за карантината.
-Не, не съм забравил. - Всъщност направо я наруши.
А ти как би постъпила с Кейн?
Нали го пуснахме, за да оживее.
С нарушаването на карантината...
рискуваш живота на всички ни.
Добре де, пуснах го.
Може би застраших живота на екипажа...
- но поех риска.
Твърде голям риск за един учен.
Това е повече от... "нарушаване на правилника".
Гледай си своята работа и не ми се бъркай.
Къде е Далас?
- В совалката.
Далас.
Ела да погледнеш Кейн.
Защо?
Сериозно ли е?
Интересно.
Рипли, среща в болничния сектор незабавно.
Къде е "онова"?
Ами не знам.
Трябва да го намерим.
Далас, моля те, внимавай.
Не, не в ъгъла!
Вземи това...
за всеки случай.
Кейн?
Далас?
Добре ли си?
Не успях да го видя, къде е?
- Някъде горе.
Господи.
Покрий тая гадост, - Чакай малко
То е живо!
Това бе рефлекс на самозащита.
Ще го изследваме.
Изглежда мъртво.
- Добре, тогава да го изхвърлим.
За бога Рипли, та ние за пръв път срещаме...
екземпляр от подобен вид!
Нека го закараме на Земята, там ще го проучат.
Аш, тая гад бълваше киселина.
Кой знае какво още може да причини?
Поне не е зомби.
Трябва да го отнесем на Земята.
- Правилно...
ти си от научния отдел, ти решаваш.
Далас!
Решено е не ме разубеждавай.
Не се опитвам да те разубеждавам.
Просто ме изслушай...
Как допусна да реши онзи?
- За научната част...
отговаря Аш.
Така нареди компанията.
Откога има подобни разпоредби?
- Длъжни сме да ги спазваме...
Пътувал ли си по-рано с Аш?
Пробутаха ми го 2 дни преди полета.
Нямам му доверие.
- А аз - никому.
Как върви ремонтът?
- Почти свършват.
Но все има какво да се прави.
Например?
Няма захранване на палуби "B" и "C".
- Резервната инсталация не работи.
Да потегляме - и толкова.
Не можем, мислиш ли, че това е добра идея?
Просто искам да се махнем оттук!
Прах във вентилите.
Вторият прегрява. - Ами "наплюнчи" го де!
Машинно отделение, червен статус.
Един kилометър до издигането.
Подай изкуствена гравитация.
Променям вектора.
- Прибирам стабилизаторите.
Като разходка в парка!
Яко бачкаме, нямаме грешка.
Да го бяха замразили.
Ако е болен,
ще го излекуват земните доктори.
Прав си.
Брет все казваш...
"прав си". Знаеш ли това?
Права си.
Паркър колегата ти само повтаря...
едно и също точно като папагал.
Я се стегни, щот си бил "папагал"!
-Прав си. - Престанете!
Кейн ще мине през карантина!
- Както и ние.
Да ви разваля ли настроението?
Според изчисленията, базиращи се...
Накратко.
-Колко остава до Земята? - Десет месеца.
- Божичко. - "Браво" няма що.
Да?
Далас, ела да видиш Кейн.
- Има ли промяна в състоянието му?
Просто елате да видите.
Тръгваме веднага!
Как си?
- Супер!
- Други глупави въпроси?
Помниш ли нещо от планетата?
Какъв е последния ти спомен?
Някакви... сънувах нещо ужасно... за...
Впрочем къде се намираме сега?
- На път за дома.
Пак ще се кротнем във фризерчетата!
Но аз първо трябва да хапна...
- И на мен ми стърже стомахът.
Добре. Последна вечеря за "лека нощ".
Аш, нали не е заразно?
Първата ми работа на Земята...
ще е да се нахраня свястно.
Разбирам те, братче.
Това се ядва...
ама има и по-хубаво.
Лапаш, сякаш ти е за последно.
Абе и аз бих куснал друго обаче...
Поне знаеш от какво е направено.
Ей, к`во ти става?! Храната не е чак толкова гадна.
- Лошо ли ти е?
Дръжте го надолу! - Пъхнете това в устата му!
Господи!
Не, не! Не го докосвайте!
Тук го няма. Виждате ли го някъде?
Не.
Вътрешният отсек - затворен.
Някой да желае да каже нещо?
Това е най-обикновен остен, все едно за добитък.
Работи с батерии.
Само не пипайте крайчеца.
Няма да навреди на оная твар...
стига да не й е много тънка кожата.
Но малко ще я подръчне.
Първо трябва да я открием.
Погрижил съм се.
Изобретих проследяващо устройство,
което търси движещ се обект.
На определено разтояние...
издава звуков сигнал.
Какво го задейства?
Микро промени във въздушната плътност.
Демонстрирай.
Два екипа:
Ащ, Ламбърт и аз.
Рипли, ти си с Паркър и Брет.
Зърнете ли онова нещо...
го пипвате в мрежата която носи Паркър.
И, Паркър, без "героизъм"! Всичко ясно ли е?
Хващаш го, буташ го във въздушния шлюз - вън, и точка!
Всички линии са отворени.
Държим непрекъснато връзка.
Да тръгваме.
Нали уж поправихме модул 12?
- Поправихме го.
Нищо не разбирам.
Явно е изгоряла разпределителната кутия.
Какво ли е станало?
По дяволите. Я ми светни ето тук...
Според уреда, до "онова" няма и пет метра.
Отвори вратата.
"Изменения в плътността", дрън-дрън.
"То" е на по-малко от 5 метра!
Внимателно!
Момчета, не се отделяйте.
О, недей тъкмо сега!
- Какво става?
Паркър, Брет. В онова шкафче е.
Дайте мрежата.
Приготви се.
Хайде сега, като кажа.
Давай.
Не го изпускайте!
Какво правиш?
Това било котката.
Трябва да я хванем,
иначе пак ще активира прибора.
- Ами аз... такова... Отиваш, ти казвам.
Хващаш я и продължаваме.
Пис-пис.
Тук, писенце, писенце.
Пис-пис ли? Глупости.
Джоунс!
Тук, Джоунси!
Тук, писенце.
Мац-пис-пис.
Тук, Джоунси.
Джоунси?
Ела, мацинка.
Хайде, Джоунси. Доброто ми котенце.
Беше нещо грамадно и го...
Отнесе го през вентилацията?
- Изчезна в една охладителна тръба.
Явно се движи из въздухопроводите.
Дали пък не иска Брет жив?
Какво?
Дали Брет е жив?
- Не... не мисля.
Да използваме тази шахта.
Води до...
основния въздушен шлюз.
Има един-единствен голям отвор.
Ще го причакаме там.
После ще го натикаме в шлюза...
и ще го изметем в космоса.
Кучия син е огромен!
Грамаден е. Като човек!
- Синът на Кейн...
Учените сте длъжни уж да ни помагате.
Какво мога да направя да го управлявам ли?
Приспособил се е отлично към нашата атмосфера...
Не знаем само за температурата.
Ами ако я променим?
Нека да опитаме.
Животните се плашат от огъня.
Огън, да.
Паркър, ще ни сглобиш ли три-четири "изпепелителчета"?
Дай ми 20-на минути
-Кой влиза в отдушника? -Аз
Не
Ти и Аш...
поемате главния шлюз.
Паркър, Ламбърт...
вие се заемате с онзи авариен отвор.
Искам оценка на процедурата за ликвидиране на Пришълеца.
Изчисленията невъзможни недостатъчно наличие данни.
Настоявам за опции на възможните процедури
Изчисленията невъзможни недостатъчно наличие данни.
Какви са шансовете ми?
Не мога да изчисля.
Аз съм в първи сектор.
Чувам те, Далас.
-Паркър? -Да.
Ламберт?
Ние сме на позиция. Опитвам се да ви сканирам.
Въздушният шлюз е отворен.
Готови.
Добре. Вече те улових на скенера.
Отвори люка към третия сектор.
ОК, успях да мина. Рипли?
Да.
Затвори люковете след мен.
Продължавам напред.
Почакаи, Далас, май го засякох.
-Да, засякох го. -Къде?
Някъде около третия сектор.
Аз продължавам.
"Онова" е съвсем наблизо. Моля те внимавай.
Готово, достигнах...
тртия сектор, слизам надолу.
Абе к`во и стана на тая машинария?!
Далас! Спри за малко.
Изгубих сигнала.
Сигурна ли си?
- Огледай се. "То" е наблизо.
Провери, Ламберт.
Може да се дължи на смущения.
Наистина ли не го виждаш?
Несъмнено е съвсем наблизо!
Далас?
Не мога да повярвам, че това се случва.
Чисто ли е? Искам незабавно да се махна!
Господи, "онова" се движи право към теб!
Махни се! Бягай от там!
"То" се движи към теб! Бягай!
Далас! Бягай!
Идва, Далас!
Не, не натам! В другата посока!
Далас?
Намерихме само това.
Ни кръв...
ни следа от Далас...
нищо.
Хайде кажете нещо де?
- Мисля, мисля.
Ако нямате по-добри идеи...
продължаваме по плана на Далас.
Какво?
И да измрем като тях?
О, не, ти си луда!
- хрумва ли ти нещо по-добро? -Да.
- Да напуснем кораба.
Качваме се на совалката и чакаме някой да ни пребере!
Няма място за четерима.
Тогава хвърляме жребий.
Аз пък искам да утрепем оная гад.
Но как?
Знаем, че използва отдушниците...
Паркър, слушаш ли ме!
Млъкни поне за малко.
Добре де.
Така: знаем, че "онова" минава през шахтите.
- Няма как другояче!
Ще се движим по двойки.
Проверяваме всяко участъче...
и всеки отдушник докато не го пипнем.
И тогава го издухваме в космоса.
Приемате ли?
Важното е да го утрепем.
Но не бива да се отделяме един от друг.
Как сме с оръжията?
Отлично.
Само трябва да заредим.
Заеми се ти, ако обичаш?
Аш, иди с него.
Няма нужда, ще се справя сам.
Някакви предложения от теб или от "Мама"?
Не, ние още съпоставяме данните.
Моля?!
Още "съпоставяте"?!
Невероятно.
Какво друго очакваш от мен?
Каквото и досега:
нищо.
Вече сама имам достъп до "Мама"...
ще се оправя и без теб, благодаря ти.
Добре.
Искам обяснение за невъзможноста да се ликвидира Пришълеца
Обяснението невъзможно
Настоявам за подробности - Няма повече подробности
Специална заповед номер 937 Само за служители от Научния отдел
Игнорирай със заповед номер 100375
Какво е "специална заповед номер 937"
"Ностромо", тръгнете по нов маршрут и координати
Изследвайте формите на живот Вземете образец
Приоритет: осигурете организъм за анализ
Всички други задачи второстепенни Екипажът може да бъде жертван
За всичко това си има обяснение.
Нима?!
Не желая скапаните ти обяснения!
Паркър.
Ламбърт?
Аш.
Отвори вратата.
Аш!
Ще отвориш ли вратата?
Пусни ме да мина, Аш.
Вдигнете я!
Господи!
Това е робот!
Мръсникът бил робот!
Господи!
Помогнете ми да отлепя тази гад от него!
Боже мили!
Защо ли Компанията ни е пратила робот?
Искали са Пришълеца...
за военни цели.
И този тип го е закрилял от самото начало.
Паркър, включи го пак.
- Не ми се ще...
Може да знае как да го убием.
Аш, чуваш ли ме?
Аш!
Слушам те.
Каква беше специалната ти заповед?
Нали я видя. Ясна е.
Каква беше?
Да доведа чуждата форма на живот.
Приоритет първи.
Всичко останало - второстепенно.
Гадната, мръсна Компания!
Ами нашия живот?
Повтарям: всичко друго - второстепенно...
А как да го убием?
Сигурно има начин, нали?
Как да го направим?
Не можете.
- Глупости!
Нямате представа срещу какво се изправяте.
Съвършеният организъм.
Неговата идеална структура...
отговаря само на враждебността му.
И ти му се възхищаваш?
- Да толкова е изчистен.
Той оцелява...
... необременен...
от съвест...
разкаяние...
илюзии или морал.
Стига е дрънкал!
Дръпни му шалтера.
Недей още.
Защо?
Няма да ви лъжа какви са шансовете ви за оцеляване...
Но... ви съчуствам.
Ще взривим кораба.
Ще го взривим и ще опитаме със совалката.
Да вървим.
Колко ни остава след "щракването",
преди да се взриви кораба?
-Десет минути.
Никакво разтъкаване...
иначе ще се разхвърчим из космоса и без ракета.
Нужна ни е охлаждаща течност за системата за подаване на въздух.
Вие двамата слизате за охладител.
Аз ще подготвя совалката.
Давам ви точно седем минути.
После се връщате тук...
и пръсваме тая гадория на парченца.
- Пази се.
Седем минути.
Джоунси?
Така, сега провери бутилките.
Джоунси?
- Справяш ли се малката? - Отлично.
Джоунси?
Къде си, котенце. Пис-пис.
Джоунс?
Ела, котарачето ми.
Джоунс?
Хей. Писанчо, ела.
Джоунс.
Джоунс?
Джоунс! По дяволите!
Кротувай, скъпи.
Господи!
Отдръпни се се от пътя!
Дръпни се ти казвам!
Не мога!
Ламбърт!
Дръпни се не ми пречи!
Ламбърт?
Ламбърт. Паркър.
Паркър?
Опасност - аварийна система за взривяване на кораба
Опасност.
Аварийна система за взривяване на кораба е активирана.
автоматична детонация...
... 5 минути до необратимост.
... 3 минути до необратимост..
Възможноста за предотвратяване на взрива изтича...
... 1 минута до необратимост.
Двадесет и девет, двадесет и осем...
двадесет и седем, двадесет и шест...
двадесет и пет, двадесет и четири...
двадесет и три, двадесет и две...
двадесет и...
три, две, едно.
Възможноста за предотвратяване на взрива...
изтече.
"Мамо", но аз отново включих замръзителните капсули!
Корабът ще се взриви автоматично...
след пет минути.
Ах проклетнице!
Джоунси.
Остава ви само една минута да напуснете кораба.
Корабът ще се взриви автоматично...
след една минута.
По-малко от тридесет секунди...
двадесет и девет, двадесет и осем...
двадесет и седем, двадесет и шест...
четири, три...
две, едно.
Унищожих те...
гадино мръсна.
Всичко е наред. И аз се радвам да те видя.
Ти си...
моята щастлива звезда...
моята щастлива
... ама много щастлива, щастлива звезда!
Я да те видим сега!.
Ти... си...
моята щастлива звезда...
моята... щастлива... звезда...
Последен рапорт от търговския космически кораб "Ностромо"...
Докладва третият офицер.
Другите членове на екипажа...
Кейн, Ламбърт...
Паркър, Брет...
Аш...
и капитан Далас...
са мъртви.
Товарът и корабът са унищожени.
Аз ще достигна границата след около шест седмици.
Ако имам късмет, ще ме прибере някой патрул.
Говори Рипли...
Единствената оцеляла от "Ностромо"...
Край на предаването.
Хайде, коте.