- Успех с частиците. - Приятно прекарване на работа.
Към офиса, Том.
"Петдесет и седем начина да получиш оргазъм"
- Не знаех че има 57. - "Пипни тук-там бельо"
Не.
"Той Ви обича, но..."
- "Той обича задникът ви" - Да.
- "Той лъже, мами... - Типично.
...къде грешите?"
Няма лесен начин да кажа това, така че... просто ще го кажа.
Резултатите са тук. Нашите цифри са лоши.
Ние сме под 600,000 цялостно потребление. Искра са близо до милион.
Разговарях по телефона с корпоративния и тя казаха думата с Р.
Редизайн?
Да редизайнираме Поуз?
Чакайте. Искра копира всичко, което ние измислим...
...и ние трябва да променим дизайна? Това са глупости.
Или променяме дизайна и покачваме цифрите или те ни дърпат щепсела.
Ричард, да променим дизайна е смъртна присъда.
Не, не е. Това е шанс да се позабавляваме.
Нека Искра вземат всичките ни второстепенни, изхабени, калпави идеи.
Ние ще отворим Ф.О.Б., ще прегледаме Б.О.Б.
Време е да докажем, че ние е останало още равновесие.
Еми, ще оставя на динамичното си дуо...
...да измислят нещо напълно страхотно.
Имаме 2 седмици, 4 часа и 30 минути.
- Нося важните ви съобщения. - Да ги чуем.
Еми, добре.
Емили Прат се обади и искаше да ви кажа:
"Не мога да повярвам че ми сви историята за Вивиан Там, ти двулична кучка.
Това беше ново ниво долнопробно ниво дори за теб.
Надявам се да умреш в някой от нейните неофициални костюми."
О, Боже, това беше толкова гадно.
Г-ца Луйс се обади. Каза: "Надявам се да се задавиш с собствената си жлъчка...
...претенциозна змия."
- Може би трябва да ги прочета сама. - Добре.
О, Страхотно.
- Линията на г-ца Ринк. - Дай ми тая малка кучка на телефона.
Моля не ми дръжте такъв тон аз съм само асистентка.
Кажи и да се обади на Тод.
"Сладурано, изглеждаш напрегната. Нека дойда там и да ти дам моя..."
- Да. - Алекс е на първа линия, г-це Ринк.
О, прикрий ме. Можеш ли да му кажеш че съм заета?
Ок, но той иска да знае по кое време ще е добре за вечеря.
Какво ще кажеш за, след 1 милиард години? Питай го дали става така.
- Добре, ще питам. - Добре.
- Да? - Съжалявам че пак Ви притеснявам.
- Пиит Хенсън е тук за да ви види. - Кой?
Съпругът на Трейси от художествения отдел.
О, ок. Разбира се.
Просто оставях обяда на Трейси, реших да кажа Здрасти.
Донесъл си на Трейси обядът? Това е толкова сла...
Какво правиш?
Какво има, мечо?
"Мечо"?
Гадно. Ти си женен за момиче, и то за момиче с което работя.
Това не ни спря да разтропаме няколко шкафчета на бюрото миналата седмица.
Така че хайде. Легни и си припомни.
Чуй, наеми най-добрия фотограф и не искам Джена да разбере.
- Няма. Разбрано. - Добре?
Господи, какво й става напоследък? Изглежда толкова загубена.
Никаква идея нямам. Започва да ми се повдига че е наоколо...
...с това ново изпълнение което прави.
Нали знаеш как открадна идеята на Шарлот и после я уволни?
Предлагам да продължаваме с наша собствена презентация...
...и да я оставим да падне на задник.
О, Боже, Да.
Добре, ти не си Каджун.
- Искаш ли да се разходим? - Разбира се.
Все още не мога да повярвам, че ще се жениш.
След 2 седмици.
Тя ли е твоя духовен партньор, Уенди?
Духовен партньор? Не знам дали вярвам в такива. Мисля че е наивно.
Но те побиват тръпки когато си около нея...
...и все едно пеперуди кацат по теб?
Не, не съм се чувствал така към момиче от гимназията.
Мати.
Какво...? Какво стана с нас?
Имам предвид, защо не сме останало приятели?
Не знам. Забравих.
Не, какво стана?
Не знам. Мога да го препиша на партито за 13-тия ти рожден ден.
...когато играеше тази игра. Завърти бутилката?
Седем минути в Рая. Всички се изнесоха.
И това е последното което помня.
Не трябва да се задълбаваме в това. Много отдавна е.
- Наистина вече няма значение. - За мен има.
Просто ми кажи.
Ти излезе от дрешника...
...и аз започнах да ти пея песента за рождения ти ден.
Тогава ти вдигна и ме замери...
...с впечатляваща сила, трябва да отбележа...
...къщата мечта, която аз правих за теб 3 седмици.
И тогава ти просто престана да ми бъдеш приятел...
...и никога след това не ми проговори.
Толкова съжалявам.
Забрави Джена. беше толкова отдавна. Няма значение.
Мат, спри да бъдеш толкова мил с мен. Не заслужавам.
Знаеш ли какъв човек съм сега?
Знаеш ли коя съм сега? Аз...
Аз нямам истински приятели. Аз...
Аз направих нещо лошо с женен мъж.
Не говоря с мама и татко.
Не съм добър човек. И важното е...
...че вече не съм на 13.
Джена.
Зад теб.
О, хубаво е да си си вкъщи.
- Татко. - Джена?
Какво по дяволите?
- Скъпа. - Толкова много ми липсвахте.
Добре ли си?
Мамо.
Искало ли ти се е да можеш да се върнеш...
...в друго време?
Нямам нищо против да върна някой от тези бръчки.
Ок.
Ако можеше да промениш 1 нещо в живота си, какво щеше да е то?
Нищо.
- Наистина? - Да.
Но правила ли си някога голяма грешка?
Или някоя огромна, която може да промени живота ти? какво ще кажеш за това?
Еми, Джена, знам че съм правила много грешки...
...но не съжалявам че съм направила нито една от тях.
Как така?
Защото ако не ги бях направила...
...нямаше да знам как да направя нещата правилно.
Съжалявам че пропуснах миналата Коледа.
Кери, излизам, ок?
Толкова съм изтощена.
- Джена работи до късно.
- Хей. - Хей.
Щях да мина през офиса ти. Опитах се да се свържа с теб няколко пъти.
- Не получих никакви съобщения. - Бързах.
Но се опитах да се свържа с теб.
Исках да говоря с теб за цялата тая работа с променянето на дизайна.
Надявам се че няма да имаш нищо против, но работих върху някой собствени неща.
Наистина е в последната минута.
- Надявам се нямаш нищо против. - Не, разбира се че не...
...защото и аз правя същото.
- Хей Джена. - Хей.
Някой има голям снимачен ден.
- Да. - Какво става?
- Донесе ли ги? - Да, донесох няколко.
- Какво правиш? - Наемам те.
Всъщност, Поуз те наема за седмицата.
Ето.
Това е първата част. Остатъка когато приключим.
Това наистина ще ми е от полза, но няма нужда да ми правиш услуги.
Аз искам от теб услуга. Обожавам работата ти.
Надявам се да го направиш.
Знаеш ли какво, виждал съм списанието ти. Моята работа въобще не е твоя стил.
Точно.
Кой ще вземе Франсис?
Започваме. Добре, да го направим.
Нагоре, Нагоре!
- Добре, всички. - Добре, всички, качете се там.
Много енергия.
- Добре. Хубаво. Ти си истинската работа. - Дръж знамето.
Добре. Джена, това е класът ти от 2004.
Добре момчета. Готови?
Много добре.
- Страхотни са. - Да, излязоха добре, а?
- Така мисля. - Да.
- Наистина ли? - Наистина да.
Да, става късно. Трябва да се прибирам.
Става доста късно.
Знаеш ли какво ми се иска да имах точно сега?
Не, какво?
Разълс.
Разълс?
Не съм ял Разълс...
...от 15 години. - Помни...
...те са и бонбон и дъвка. - Това е невероятно.
Не мога да повярвам че имаха. Ок, не губи и минута повече.
Беше доста отдавна. Внимателно.
Да.
Защо се смееш?
Не знам.
На живота. Времето. Да съм тук с теб, ядейки Разълс.
Беше страхотно да работя с теб тази седмица.
- И на мен ми хареса. - И всичко друго...
Да.
Хей, Мати.
Кажи ми нещо.
Какъв цвят е езикът ми?
- Какво? - Какъв цвят е езикът ми?
Червен е. Не знам. Червен.
"Червено" червен? Или езиково червен?
Червен Разълс.
- Покажи ми твоя. - Какво?
- Твоя език. Аз ти показах моя. - Няма да ти покажа.
Покажи ми езика си. Аз ти показах моя.
- Не съм искал да видя твоя. - Мати, искам да видя езика ти.
Червен Разълс.
Искаш ли да ти кажа една тайна?
Да.
Ти си най сладкото момче което съм познавала някога.
Обзалагам се, че все още мога да те победя на скока.
Който отиде по--далеч, дължи на другия питие.
- Ориндж Джулиус. - Вдигаме залога.
И вечеря Петък вечер в 8...
...в закусвалнята на 24-та улица...
...да отпразнуваме избирането на нашия дизайн.
Дадено.
Добре ли си?
Трябваше да се претърколя.
Остарявам.
Не е вярно, защото това би означавало че аз също остарявам.
Е?
- Хей. - Да?
Имаш косми по ръката.
Не съм получавал такава реакция преди.
Беше се едно даже не бях аз.
Сякаш аз само...
... гледах надолу, как се целуваме.
После просто си отлетях в къщи на един облак.
Това е толкова романтично.
- Виж. - Побиха те тръпки.
Знам! Не искат да се махнат.
Обичаш ли го?
В същност, не знам. Не знам дали мога.
- Какво? Защо? - Сложно е.
Това е работа на възрастни.
Поне имаш някой, който да сънуваш.
Момчетата не искат да ти се нахвърлят когато си "метална уста".
Какво е това отношение? Ние сме млади.
Душевна болка, ние седим.
Любовта е бойно поле.
Но на мен ми харесва така, с луничаво момиче и кучето.
- Тези снимки са невероятни, Джен. - Добре, ето го кучето.
- Казва се Франсис. - Добре. Какво мислите?
Аз мисля че ще започна да чета Поуз за първи път в живота си.
Не, имам едно местенце под наем в Бруклин.
Така става ли? Добре, ще се видим тогава.
Хей, не те очаквах...
Уенди. Мислех че ще си идваш утре.
Какво, някой друг ли очакваш?
Не. Здрасти.
Искам да те изведа на обяд. Гладен ли си?
Да, да. Каква изненада.
Ок, къде...?
- Как беше полетът? - Добре беше.
Можеш да снимаш бутилчици с витамини навсякъде.
И мислех че точно сега трябва да разрешим това.
Вместо да бъдем пътуваща двойка през първата година от брака си.
Какво?
Съжалявам, съжалявам.
Би ли...? Пропуснах го това.
- Арлийн, имаш ли още...? - Джена.
Топките ми, извини Френският ми, са здраво стиснати.
Корпорацията стиска като банда господстващи на стероиди.
Сега Луси представя своя собствен дизайн. Кажи ми какво става.
Това което става е, че ти ще имаш повече избори.
Моите уважения на Луси. По-любопитен съм да видя върху какво работиш ти.
- Благодаря. - Не ти правя комплимент...
...опитвам се да те поставя под напрежение.
Колко остава докато топките ти бъдат изцяло смачкани.
Да се надяваме, никога. Наистина съм доста привързан към тях.
Могат ли да се държат до 5 часа?
Джена, не си на себе си в момента.
От кога ме държиш извън кръговрата? Аз наистина издивявам тука.
- Остатъкът от отпечатъците са готови. - Добре. Дръж се.
Защо никой не слуша какво казвам?
Арлйин, няма ли да дойдеш?
О, ти си поканена, така ли? Ок. Чао.
О, не. Извинете ме. Заповядай.
Какво съм аз? Аз съм просто...
...главен редактор. Голяма работа.
Трябва да идем на 23-та моля. между 5-та и 6-та.
- 29 Запад 23-та. - Разбрано госпожо.
Новото и подобрено Поуз ще изследва последната граница.
Ще изтъкне шика.
То ще OD.
То ще убива.
Причина за смъртта? Шикозност.
Новото Поуз ще иде по-далеч от което и да е модно списание преди.
Ще бъде убийствено сериозно.
Модно самоубийство.
Е, какво мислите?
Благодаря ви господине.
- Колко време имаме? - 2 минути. Побързай.
Такава кучка.
Знам че това е различно.
Имам предвид, от всичко което някога сме правили.
И знам че може да го направите и да ме помислите за напълно откачена.
Но мен няма да ме интересува, даже и да ме уволнят.
И нямам предвид че нямам уважение, просто осъзнах нещо.
Кои са тези жени?
Някой знае ли?
Не разпознавам никоя от тях.
Искам да видя...
...сестрата на най-добрия ми приятел...
...и момичетата от футболния отбор.
Съседът.
Истински жени който са умни и красиви и щастливи да бъдат това което са.
Това са жените към които трябва да се насочим
Нека върнем живота в списанието.
И смехът, веселието и глупостта.
Мисля че всички ние... мисля че всеки от нас иска да почувства нещо...
...което е забравил или на което е обърнал гръб.
Защото може би ние не осъзнаваме колко много сме оставили зад себе си.
Трябва да си спомним какво беше добро.
Ако не го направим...
...няма да го познаем дори да ни удари между очите.
Аз просто...
Браво!
Брилянтно.
Ще представим това на корпорациите още рано утре сутринта.
- Е, кой е мистериозния фотограф? - Мат Фламхаф.
Арър или Марта е?
Мат. Той е Мат.
Не, не. Гей ли е?
Гей ли си?
- Град и опис? - Манхатън.
Списание Искра на Парк Авеню.
- Списание Искра. - Tриш Сакет, моля.
Джена, съжалявам че така нахълтвам, но наистина трябва да говоря с теб...
Хей, Бобър.
Исках да кажа Мат. Съжалявам.
Старите навици умират трудно, нали знаеш.
Добре. Джена тук ли е?
Заради снимките си ли си тук?
Не, в същност не съм.
Мисля че просто трябва да ти кажа...
...че Джена реши да тръгне в друга посока...
...с по-известен фотограф.
Тя ще използва човекът който снима официалните снимки на нейното сладкишче.
Така че не го приемай лично, защото има само малко пристрастие.
Съжалявам че трябва да съм толкова искрена с теб, защото...
...мисля че снимките ти наистина са сладки.
Беше ми приятно да си поговорим.
Хей, Мат. Докато си тук, искаш ли да подпишеш документа за права.
Може би ще използваме снимките ти в някой каталог.
Добре.
Здрасти.
- Джени, нали? - Джена.
Търсех Мат.
Исках да му кажа наистина страхотни новини за неговите снимки.
Всички ги харесаха.
Това е страхотно. Ще му кажа като се върне. излезе да си вземе смокинга.
- Смокинга? - Знам. Мъже.
Всичко в последната минута.
Искам да кажа, ехо. Та ние ще се женим утре.
Това ще е най-сладката сватба в задния двор от, не знам кога.
- Поздравления. - Мерси. Ще кажа на Мат че си наминала.
- Добре.
Ние отново искаме да чувстваме нещо което сме забравили.
Защото не спираме да забележим колко много оставяме зад себе си.
Трябва да помним какво е било добро.
Готова ли си?
Срещата е отменена Джена.
Какво, за утре?
Свърши.
Свърши?
Луси...
Тя занесе всичките ти дизайни в Искра. Всичко.
Тя е техният нов главен редактор.
Твоите снимки се показаха в страницата на Искра сноши.
Те са по билбордовете навсякъде.
Тя не може да вземе снимките на Мат. Те са наши.
- Не може да го направи! - Може и го прави.
Накарала го е да подпише това.
Луси, ти открадна снимките на Мат.
О, какво искаш да бъдеш днес, купичката или чайника?
Ако нямаш нищо против, бих искала да бъда купичката.
Може би чайника. Няма особено значение. Те и двете са черни.
- За какво говориш? - Намерих това в офиса ти вчера.
Изглежда ли ти познато? Твоето име е написано отгоре.
- Ровила си ми в нещата? - О, я стига.
Колко ужасно. Колко отвратително. Не мога да повярвам че съм го направила.
Какво е това?
Добре, можеш да разкараш това "Бамби гледа как застрелват майка и...
...и я качват отзад на пикапа" изражение от лицето си.
Вчера говорих с Триш Сакет.
Всичко е наред, Джена. Знам всичко за вашата малка сделка.
В същност това е малка, сладка сделка.
Главен редактор ако им помогнеш да направят 1 милион копия?
- Така че си им давала съвети. - O, Боже.
Не е зле. Просто ми се искаше аз да се бях сетила.
- O, не. - O, да.
Само че, сега аз взимам твоята работа, ти оставаш при списанието...
...което собственоръчно пусна в тоалетната.
Ами Мат?
Защо подписа това? Какво му каза?
Нека помисля. Май му казах...
...че си решила да тръгнеш в друга посока.
Както и направи.
Може и да съм му казала и нещо друго, но просто не си спомням.
Мостът Джордж Вашингтон, Ню Джърси.
Джена.
- Джена Ринк. - Да?
Крис Гранди.
Е, какво правиш? Омъжена ли си?
Защото ако не си, определено искам номера ти.
Може да излезем заедно.
Все още живея вкъщи...
- Хайде Гранди! Хайде. - Исусе!
Това е парчето на което за първи път си пуснахме езици.
Кой е пича, който пее това?
- Рик Спрингстийн. - Спрингфийлд, Гранди.
Аз се махам.
Мислех че искаш номера ми.
Ще взема тези.
Добър вечер.
Не помниш ли Уейн?
Беше с сем. Фламхаф на ранчото Сан Исидро.
Ранчото Сан Исидро.
Толкова е хубаво. Перфектно е. Изглежда страхотно.
Здрасти.
Хей.
Не знам какво ти е казала Луси за мен, но искам да знаеш...
...че за който и да е говорила...
...не съм била аз.
Няма значение какво е казала Луси.
Спрях да и вярвам след като ми открадна плочите в трети клас.
Мат.
Не съм ужасният човек, който знам че бях.
Аз даже не познавам тази личност.
И ми се ще да вярвам...
Трябва да вярвам, че ако ти знаеше това...
...че ако в сърцето си, наистина, наистина знаеше това...
... сега нямаше да се приготвяш да се ожениш за някой.
Освен ако този някой не бях аз.
Джена, няма да те лъжа.
Изпитах неща...
...през изминалите седмици...
...които не знаех че мога да изпитам отново.
Но разбрах, през миналите няколко дена...
...че не можеш просто да върнеш времето назад.
Защо не?
Аз продължих напред.
Ти продължи напред.
Вървяхме по различни пътища толкова дълго.
Правихме избори.
Аз избрах Уенди.
Това долу е нейното семейство.
Грижа ни е един за друг, разбираш ли?
Не винаги получаваш Къщата мечта, но се доближаваш страшно близо до нея.
Моля те не плачи, Джена.
О, аз ще се оправя. Обещавам.
Мати, може ли да я взема?
Моля?
- Няма да я хвърлиш по мен? - Не.
Виж, не искам да закъсняваш заради мен. Просто върви.
Давай. Аз съм добре. Просто плача от щастие.
Искам да си толкова, толкова щастлив.
Обичам те Мат.
Ти си най-добрият ми приятел.
Джена, аз...
Аз винаги съм те обичал.
Джена те чака в дрешника.
Мати.
Ти определено знаеш какво правиш.
Хайде.
- Извинявай, забравих си шала. - Знаеш ли какво?
Ти можеш да си си купичката и чайника сам самичка от сега нататък, кучко.
Хайде Мат.
- Как ме нарече? - Ще закъснеем.
- За какво? - Ще видиш.
Разълс, г-н Фламхаф?
Мерси, г-жо Фламхаф.