1 0 1 Д А Л М А Т И Н Ц И
ЛОНДОН
ЗДРАВЕЙ, ПОНГО
Знаем, че бракониерите избиват застрашени животински видове...
но това никога не се е случвало в зоологическа градина.
Отзащитници на животните научихме, че белият сибирски тигър...
е толковарядъквид, че ако някой предложи негова кожа...
ще привлече вниманието на полицията.
Тази сутрин охраната налондонския зоопарк откри одрания труп...
на безценния си женски сибирски тигър, Сю Линг.
Според полицията това е поръчка на колекционер.
Какъв ужас! Кой би сторил подобно нещо?
Щом вече се случва и в зоопарка...
трябвада се запитамедали изобщо някоеживотно е в безопасност.
За вас предаде Тим Райън отлондонския зоопарк.
КОТКА ОТ ЗООПАРКА ГУБИ ИВИЦИТЕ СИ
Лош ден за животинското царство.
Много скоро, Понго, някой ще купи видеоиграта ми.
Иначе ще се наложи аз да ям огризките от твоята трапеза.
Е, преувеличавам. Тръгваме ли?
Не сме чак толкова зле, но дано мине добре.
Знаеш колко се притеснявам на подобни срещи...
и говоря неща, които не трябва.
И после ще ме изхвърлят на свободна практика.
Той има най-острия нюх в индустрията за игри.
От 6-годишен всяка година избира най-продаваната игра.
Е, какво ще кажеш?
Добра графика, сравнително забавен сюжет...
добре нарисувано куче и интересни декори.
Но не ми трябва игра, в която злодеят е дебеличък кучкар.
Дори момичетата няма да я харесат. Съжалявам, приятел.
Момент! А ако злодеят е някой, когото да намразиш от пръв поглед?
Тук не е важна омразата, а желанието да го унищожиш.
ДЕ ВИЛ
Добро утро, мадам.
КОМПАНИЯ ДЕ ВИЛ
Офисът на г-ца Де Вил. Моля, изчакайте за момент.
Офисът на г-ца Де Вил. Добро утро, г-це Де Вил.
Анита, скъпа! - Добро утро, Круела.
Какво очарователно кученце.
Защо е на петна? - Далматинец е.
То ли те вдъхнови? - Да.
С дълга или къса козина? - Къса.
Твърда или мека? - Малко твърда.
Жалко! - Но й беше много мека като малка.
Слава богу! Трябва да си поговорим по женски.
Ела в офиса ми и донеси скицата.
Разкажи ми още за петната. През 80-те правех леопардови шарки.
На далматинците са по-различни. - Мили. - Сладки.
Стилни. - Не безвкусни.
Харесваш ли петна, Фредерик?
Мислех, че тази година харесваме ивици.
Що за ласкател си ти?
Какъвто вие пожелаете.
Фредерик...
Започвам да виждам петна.
Колко ще ни струва да преработим дизайна?
Милиони! - Можем ли да си го позволим?
Благодаря, свободен си. Трябва да поговоря с Анита.
Алонсо? Предложи ли на Анита нещо за пиене?
Не, благодаря.
Моля, седни.
От колко години работиш при мен? - Миналия август станаха две.
И се справяш отлично. - Благодаря ви.
Но не се виждаме извън работата. - Така е.
И не си много известна въпреки очевидния си талант.
Славата не ми е нужна.
Моделите ти са свежи, изчистени, непретенциозни и се продават.
Някой ден конкуренцията ще те надуши...
и ще те грабне! - Не бих ви напуснала заради друг.
Така ли? А заради какво?
Ако се влюбя истински и работата застане между мен и любимия ми.
Ако се омъжиш? - Може би.
Жените страдат от брака повече, отколкото от войните и болестите.
Имаш талант, скъпа. Не го прахосвай.
Не се тревожете, няма изгледи скоро да се женя.
И слава богу! - Трябва да се връщам на работа.
О, разбира се! Алонсо!
Скицата.
Вземи скицата от Анита и ми я подай! Толкова ли е трудно?
Благодаря. А сега застани някъде, докато ми потрябваш!
Петната много ще ми отиват.
Но искам да направя една малка промяна.
Да ги изработим от лен? - От кожа ще са разкошни!
Ще бъде неподходящо за изложението в Честъртън.
Кожата е единствената ми любов. Тя е смисълът на живота ми!
Боготворя я! Няма жена в този окаян свят, която да не я обича.
Върни я на Анита!
Доста е забавно, нали? - Кое?
Ако направим такова палто, все едно, че ще нося кучето ти!
Бау-бау!
Извинявай, не мислех, че ще се забавя толкова.
Ако продам играта, ще си купим кола.
Понго!
Понго! По-бавно!
Не тичай така!
Понго!
Завий!
Понго, не!
Пази се! - Спри!
Понго!
Едва ли го направи по собствено желание.
Пристигнахме, Перди.
Престани да лаеш! Хайде, донеси!
Донеси топката! Хайде, миличка, донеси я.
Ела тук, ела. Браво на теб. Добро куче.
Хайде пак.
Понго!
Здравей. Кой си ти?
Този път те пипнах! Много умна постъпка! И забавна!
Всички хубавичко се посмяха. - Пуснете кучето!
Вие не се бъркайте! - Спрете или ще ви ударя!
Днес не съм в настроение! - Въпреки това ще ви ударя!
Сигурно! - Е, предупредих ви!
А сега пуснете кучето ми, или пак ще ви ударя!
Вашето куче ли? - Да, моето. Пуснете го.
Извинете ме.
Значи е женско.
Здравей, Понго.
Много се извинявам. Грешката е моя.
Да нямате камъни в чантата? - Тухли.
За пътечка в градината ми. Където видя тухла, прибирам я.
И колко намерихте днес? - Три.
И на мен толкова ми се видяха.
Защо сте мокър? - Поплувах в езерцето.
Не бива. Водата е мръсна. - И има вкус на риба.
Загубили сте си обувката. Забелязахте ли?
Да, докато тичах по чакъла.
Съжалявам. Реших, че щом сте тъй глупав да плувате в езерото...
едва ли сте забелязали, че ви липсва обувката.
В езерото паднах с колелото и единствено главата не си нараних.
Но благодарение на вас тази грешка бързо бе поправена.
Приятно ми беше, че ме ударихте, госпожице...
Анита. А вие сте Роджър. Видях го на медальона на кучето.
А, да. Е, беше ми приятно. Дано не съм ви стреснал много.
Не, всичко е наред. Явно и двамата обичаме далматинците.
Да...
Изглежда се привързаха един към друг.
Е, Понго, романтичната ти душа ме забърка в достатъчно бели.
Да си вървим у дома.
Не трябва ли да идете на лекар? - Нищо ми няма. Успех с тухлите.
Ако имате мозъчно сътресение, не бива да оставате сам.
Понго, можех да загина заради теб!
Рискуваш живота ми заради някакъв любовен флирт?
Хайде, ела.
Много приятен човек, нали?
Няма глупаци по рождение. Създават ги красавиците.
Хайде вече да си ходим.
Извинете, може ли да минем? Благодаря ви.
Грешиш. Просто решавам по кой път да си тръгнем.
Няма нищо общо с Анита, ако въобще се казваше така.
Перди! Какво ти става?
Понго! По-полека, намали!
Спри! Пазете се!
Перди, спри!
Внимавайте!
Никога не са ме спасявали. Колко вълнуващо! И ме целуна.
Това не беше целувка, а изкуствено дишане.
Но беше напразно, защото трябваше неподвижно да лежиш по гръб...
а не да обвиваш врата ми с ръце!
Ужасно съжалявам. - Няма защо.
Но си много добър спасител. - Благодаря.
Май имаме проблем.
Мисля, че кучето ми е влюбено.
Моето също. Защо да е проблем?
Ще бъдат съкрушени, когато си тръгнеш.
Не мога да живея с болен от любов далматинец.
Когато са самотни, са нещастни.
Трябва да измислим нещо. - Съгласен съм.
Искаш ли още една чаша брак? Тоест... чай. Още една чаша чай?
Каза "брак". - Така ли?
Точно така. Искаше да кажеш "чай", но се получи "брак".
Съжалявам. Искаш ли още една чаша... чай?
Да.
Наистина ли?
Съгласна съм. - Съгласна?
Ако ме попиташ.
Би ли се... - Да.
Роджър и Анита...
... се съгласиха да се обвържат в свещен съюз...
пред Бога и пред тук присъстващите.
Дадоха взаимен обет за вярност един към друг...
скрепен с размяната на пръстени и съединяването на ръцете им.
И тъй, обявявам ги за съпруг и съпруга!
В името на Отца, и Сина, и Светия дух, амин!
Бог - Отец, Бог - Син, Бог - Светия дух.
Нека ви благослови, запази и закриля.
Нека сведе към вас благосклонния си поглед...
и да ви изпълни с духовно блаженство и доброта.
И както сте заедно на този свят...
тъй да сте заедно и на небето.
Амин. - Амин!
Ще ти поразкажа едно-друго за тоя Скинър.
Като малък едно куче му разкъсало гърлото и гласните струни.
Останал обезобразен и ням. Сега не може да говори.
Погледни ме и слушай.
Две неща не бива да правиш в присъствието на Скинър.
Първо, да не гледаш ужасния белег на шията му.
И второ, да не му говориш.
Нито дума!
Ясно.
Боже, какъв огромен белег!
Нищо чудно, че си ням, приятел!
Извини ме за минутка.
Професията ти е доста мрачна.
Като гледам всички тия мъртви животни, тръпки ме побиват.
Благодаря, слънчице.
Г-н Роджър Диърли се жени за г-ца Анита Кембъл-Грийн
Да ми извърти такъв номер!
Добро утро, мадам. - Седнете!
Чай? - Да, моля.
Да, благодаря.
Много ви благодаря.
Какъв прекрасен ден, мадам. Небето е синьо, птичките пеят...
дечицата се смеят... - Карай по-накратко, глупако!
Нося ви подарък от г-н Скинър.
Великолепна е! Здравей, красавице моя!
О, Господи! Ела с мен!
Ела с мен, скъпа моя. Дай да те погледам.
Едно време си била голям свиреп звяр, нали?
Да, кожата на сибирския тигър много ви отива, мадам.
"Огледалце на стената, коя е най-красивата в страната?"
"Ти, кралице моя."
Помня, че още като малка много те биваше в рисуването.
Сега имаш свое семейство и да бъда отново с теб е сбъдната мечта!
О, дойке, Роджър и аз още не сме готови да имаме деца.
Колко жалко.
Е, първо кутрета...
А после - и хлапета.
Кутрета?
Като направя новия злодей, ще хукнеш да бягаш от страх.
Пипнах те!
Не може да греша, скъпа. Така изглежда всяка бъдеща майка.
Забележи колко е тиха. Погледът й е топъл и нежен.
И дори да не го виждаш, усещаш как се усмихва.
Така се усмихваме, когато пазим някоя скъпа тайна.
Сега трябва да храни и кутретата, затова яде повече.
И от време на време въздъхва...
защото се чувства доволна от себе си.
Май си права. Наистина изглежда по-различно.
Мили боже! - Какво?
Анита, май ще си имаш кутренце.
Д-Р Н. ПАРКЪР ГИНЕКОЛОГ
Д-Р ДЖ. ТОМКИНС ВЕТЕРИНАР
Благодаря ви. - Ще се видим след един месец.
Довиждане, до скоро.
Е? - Всичко е наред.
Бебето е с идеални размери. - Прекрасно!
О, не! - Какво има?
Круела! - Анита, скъпа!
О, Анита! Какви разкошни създания!
Вие сигурно сте Руфус? - Роджър. Приятно ми е.
Кое ви е приятно? - Да се запознаем.
Колко мило! Да можех да кажа същото.
Кажи ми, скъпа, заради кучето ли го взе?
Толкова ми липсваш. Мъчно ми е, че си взе отпуск.
Но продължавам да работя. Получихте ли скиците ми?
Не е същото. Липсват ми нашите разговори.
С какво се занимавате, че Анита тъне в такъв разкош?
Създавам видеоигри.
Видеоигри? Да не ме будалка?
Не, много е добър. А и пазарът им се разраства.
Някой прави онези ужасии, с които си играят децата?
Каква безсмислена професия!
Анита съобщи ли ви новината?
Ще си имаме бебе.
Вярно ли е? - Да.
Горката! Жал ми е за теб. - Ние пък много се радваме.
Сериозно ли говориш? - Разбира се!
Да... Стават и инциденти.
Ще имаме и кутрета.
Кутрета! Явно не си губиш времето.
Е, това е по-добрата новина. Обожавам кутретата!
Сигурно ще попречи на работата ти? - Никак даже.
Съобщи ми за радостното събитие.
Ще бъде след осем месеца. - Говоря за кутретата, скъпа.
За какво са ми бебета?
Чао, скъпа!
Така се притеснявам за кутретата! Какво ли ще е с бебето ми?
Как може да си толкова спокоен?
Дойке?
Мили Боже!
Дръпнете се!
Мога ли да помогна с нещо?
Надникни през прозореца и виж дали са се родили кутретата.
Ще ми дадеш ли чадъра си?
Внимавай как го отваряш.
Родиха се! Кутретата се родиха!
Вече си баща, Понго!
Две. - Станал си баща два пъти!
Петнайсет!
Чу ли? Петнайсет кутрета!
Четиринайсет.
Едното умря.
Ужасно съжалявам, Понго.
Чудя се...
Петнайсет! Имаме си петнайсет кутрета!
Виж!
Милостиви Боже! Стана чудо!
Анита, отново са петнайсет!
Трябва да го наречем Лъки (късметлия).
Виж, погледни го.
Как е Перди? - Уморена е.
И как иначе - 15 кутрета! - Толкова са красиви.
Можеш да влезеш, Понго.
Ето го, Перди. Това е Лъки.
Нарекохме го Лъки.
Браво на теб, момичето ми.
Ще ви оставя насаме.
Добре, че ще раждам само едно.
Анита?
Къде са кутретата? Трябва да са се родили!
Прекрасно!
Великолепно!
Просто съвър...
Мътните ги взели! Те са мелези!
Нямат никакви петна! Дори едничко! Ужасни малки плъхчета!
Петната се появяват по-късно. - Сигурна ли си?
Добре, сложи ги в една чанта. Ще ги взема с мен.
Току-що се родиха! - И сама виждам!
Трябва няколко седмици да останат при майка си.
Ще ги резервирам. Колко искаш? - Не се продават.
Да не си получил наследство?
Или си продал игра, която хвърля във възторг малките престъпници?
Не знаем дали ще ги продаваме.
Не ставай смешна! Как ще храниш толкова кутрета!
Ще ти платя двойно. Не съм ли щедра? 500 лири.
7 500 лири.
По 2 лири на петно. - И какво ще правиш с 15 кутрета?
Няма значение. Не се продават!
Уморих се от теб, Роланд. - Роджър!
Все едно. Вземи го.
ИЗПЛАТЕТЕ НА АНИТА ДИЪРЛИ 7 500 ЛИРИ
Вземи го!!!
Круела...
Кученцата не се продават.
Напълно ли си сигурна? - Да.
Добре, задръжте си зверчетата. Правете с тях каквото поискате.
Ако щете ги удавете, не ми пука. Не обичам глупавите хора!
Уволнена си! Никога вече няма да работиш в света на модата!
До гуша ми дойде от всички вас! Само почакайте! Ще съжалявате!
Глупаци! Идиоти!
Добър вечер, мадам. - Махай се!
Здравей, Понго.
Благодаря ти, Понго.
Тук са! Донесох ги!
Анита, Роджър, в дневната съм! Елате да ги видите!
Елате и вие. Чухте ме, нали?
Чакайте да видите какво ви нося в чантата.
Перличка?
Дай да ти я сложа.
Черноопашко?
Добро куче.
Да, знам.
Непослушко?
Ела.
Двуцветко?
Знам, всички обичате да ме ближете.
Пикливко.
Хайде, започваме.
Сложи си твоя чорап!
Някой не си е довършил вечерята.
Имаме си определен бюджет.
"Не прахосвай, за да не изпаднеш в нужда" - това е моето мото.
Кой ли може да е?
Идвам, идвам!
Добър вечер, мадам.
Спокойно, ние сме професионалисти.
Ела тук!
Разкарай я от мен!
Пуснете ме! - Давай напред!
Полиция! Помощ!
Влизай вътре!
Внимавай с пръстчетата!
Пуснете ме оттук! - Я млъквай!
Помощ! Полиция!
Няма да намеря покой, докато не ви видя в затвора!
Я, как ни се опъна старата! Харесвам жени-куражлийки.
Лесно ти е да го кажеш, нали не теб фрасна по муцуната.
Дай ми чувала.
Хайде, живо!
Я ми ела!
Петнисто пале такова!
Добър вечер, генерале.
Долу, Монтгомъри, долу!
Казах, долу!
Джаспър...
Знаеш ли какво си мисля? Булдогът разбра какво сме сторили.
Той е само куче! Кучетата нямат толкова мозък.
И слава богу!
Хайде вкъщи! Монтгомъри!
Понго! - Перди!
Помощ! Полиция! Къде са онези?
Откраднали са кученцата!
Анита? Роджър? Слава богу, че се прибраха!
Слава богу, че се върнахте! - Какво е станало?
Двама мъже задигнаха кутретата. Опитах се да ги спра.
Затвориха ме в килера. Виках, но никой не ме чу.
Добър вечер, мадам. Дано не сме смутили покоя ви.
Имам добри новини... - Взехте ли кутретата?
Тъй вярно. - Всички ли?
Всички до едно.
Е, засега възвърнахте вярата ми в ограничения ви интелект.
Толкова сте мила, мадам...
Пипнали са всичките 15.
Като ги прибавим към останалите, които откраднахме...
ще получа топлото си палто от кученца!
Ще нося кучетата на Анита!
Ще се накльопам и ще си лягам, че съм изморен.
Кутретата пак лаят, Джаспър.
Я млъквайте там вътре!
Ще направим всичко възможно.
Благодаря ви, инспекторе. - Лека нощ.
Беше толкова симпатичен. Каза, че ще положат всички усилия.
Зависи какво разбира под това. - Дали ще ги намерят?
Как ще открият 15 кутрета в такъв голям град? Ако изобщо са още тук!
Какво може да стори полицията? Или ние? Или който и да било?
Понго!
Чу ли това? - Кое?
Някакъв шум! - Какъв шум?
Който току-що чух. Не го ли чу?
О, да. Звучеше като кръгъл идиот, задаващ глупави въпроси.
Е, най-сетне спря!
Ще бъда откровен с теб. Тази работа си губи очарованието.
Жилището е ужасно, храната е отвратителна...
тоалетната е страховита и досега не сме получили нито стотинка.
Стига си хленчил. По това време утре всичко ще е свършило.
Ще ни платят и ще офейкаме преди да кажеш "мъртви кутрета".
А сега заспивай.
Г-н Скинър? Подозренията нарастват. Полицията е навсякъде.
Искам да си свършите работата довечера. Ще можете ли?
Все едно как - с отрова, с удавяне, с удар по главата...
с хлороформ. Все ми е едно как ще убиете зверчетата!
Понго и Перди ще си дойдат, нали?
Непременно. Сигурно са тръгнали да търсят кутретата.
Знаеш кой ги е откраднал. - Никак не бих се изненадала.
Тя има ужасен нрав. Кучетата не я харесаха.
Те имат шесто чувство за такива хора.
Надушват злите намерения.
Роджър. - Какво има?
Дойке, къде са скиците ми? - В шкафа в детската стая.
Анита?
Наистина тя ги е откраднала. И ето за какво са й.
Ще ги убие!
ВНИМАНИЕ! ОГРАДА ПОД ВИСОКО НАПРЕЖЕНИЕ!
Е, добре, време е да довършим квичащите палета.
Трябваше Скинър да го направи. - Да, но него го няма, нали?
Пък и защо само той да се забавлява?
Как ще го направим? - Лично аз предпочитам ръжена.
Това сигурно е г-ца Де Вил.
Оправи си ризата и косата.
Добър... вечер?
Ехо? Има ли някой?
Може да ни се е счуло.
Махайте се от камиона ми!
ЛЪКИ
Марш оттук!
Имам още камъни, ако решите да се върнете!
СТИЛЪТ НА ДЕ ВИЛ
Не мога да повярвам!
Не ми пука какво мислиш - според мен трябва да внимаваме!
Да, трябва да се пазим от огромните, застрашителни...
макроикономически размери на твоята глупост!
Писна ми да ме бъзикаш!
Остави. Трябва да намерим и убием 99 вонящи палета!
Тъй че действай!
Къци-къци!
Елате, кутренца!
Къци-къци!
Ела тук, петнист плъх такъв!
Стой там!
Лаещ досадник! Сега ще те пипна!
Леле, че е студено!
Добър вечер, мадам.
Добър вечер. - Какво правиш там горе?
Аз... тъкмо носех кутретата, мадам.
И къде са те?
Ето, виждате ли? Вие сте като светкавица -
удряте право по същината на въпроса.
Винаги съм се възхищавал на това ваше качество.
"Къде са кутретата?" Гениално! Искам да ви кажа...
че не съм сто процента сигурен къде са кутретата...
но ако изчакате само секунда, ще попитам колегата си. Хоръс?
Слез оттам и хвани кутретата!
Какви глупаци! Кръгли идиоти! И сама ще намеря тия мелези!
Никога не внимаваш. Остави кутретата да избягат.
А ти къде беше, а?! - Не съм се чипкал в езерцето!
Сега вбеси старата чанта. Ще ни откъсне главите, ако не ги намерим.
Хайде де!
Излез и провери ауспуха. Имаме проблем с конденза.
Някой ден...
... ще ми писне от теб!
Хайде, пали!
Видя ли?
ЛЪКИ
Включи парното!
Не виждаш ли как се държи? Няма да рискувам пак да угасне.
Не издържам повече на тоя студ!
Искам да се стопля!
Пожар!
Не исках чак толкова горещо!
Пари! - Знам, знам!
Подозренията ви се оправдаха.
Г-ца Де Вил е заминала за фамилното имение в Съфолк.
Уведомих местната полиция.
Те ще се заемат с търсенето на кутретата и г-ца Де Вил.
Дано само не сме закъснели.
Това е нечувано!
Да газя в мръсотия само защото двамата ми глупаци...
не могат да опазят някакви си кутрета!
Останахме и без камион, и без кутрета.
Загинахме! Свършено е с нас!
Гледай! Следи!
Обичам те!
Ето, виждаш ли?
Ако кучетата бяха умни, нямаше да оставят следи за нас, хищниците.
Винаги съм казвал, че хората са най-висшата форма на живот.
Ние говорим, мислим и тъй нататък.
Няма да ти съсипя козинката! Само ще й направя илици!
Къде си, мръсно животно?!
Обичам миризмата на предстояща смърт!
Твоят проблем е глупостта. Тя ти пречи в живота.
Щеше да хванеш телта...
и гащите ти щяха да пламнат преди да разбереш, че тече ток.
Взех си бележка.
Но за какво са трупите?
За какво? Не виждаш ли?
Ще се качим върху тях и ще се прехвърлим...
избягвайки болезнения електрошок.
Гениално!
Качвай се.
Протегни крак.
Ще броя до три и скачаме. Готов ли си?
Да! - Едно...
Безполезни, отвратителни същества! Става ми лошо от вас!
Ето ви!
Горките мъничета.
Ще ви пресека пътя, а после ще ви одера кожите!
Скъпи, червеното не ти отива.
Дай си ми шапката!
Дай ми я, или и ти ще станеш на шапка!
Върни ми я!!
МЕЛАСА
Слава богу!
Спасени сме!
Влизайте. - Благодаря.
Пазете си главата. - Много сте мил.
Колко е хубаво тук. - Нали?
Уютно и топло.
И никакви животни.
Ах вие, говеда такива!
Но още не съм победена!
Спечелихте битката, но аз ще спечеля гардероба!
Петнистото ми кучешко палто оставя следи по снега.
Скоро ще постигна целта си, а вие ще станете на наденици!
Ще свършите върху някоя пластмасова чиния!
Мъртви и средно препечени. Без приятели, семейство или пулс.
Наместени между две хлебчета, объркани с лук и пържени картофки!
Круела Де Вил ще се смее последна!
Г-ца Де Вил? - Да?
Имаме заповед да ви арестуваме.
Какво съм направила?
Спри!
Какво е това там?
Гледай само!
Изброих 98 кутрета. С възрастните кучета стават 100.
Открихме 100 кучета, сър.
Поправка - вече са 101 далматинци, сър.
Поздравявам ви!
Спечелихте златен, сребърен и бронзов медал...
в олимпиадата за глупаци!
Кой спечели златния медал? - Млъкни!
Бизнесът, репутацията и животът ми отидоха по дяволите...
защото вие, идиоти нещастни, бяхте надхитрени от тъпите животни!
И се наричате хора!
Някои килими са по-интелигентни от вас!
Вече са тук! Анита! Роджър!
Кутретата! - Погледни ги само!
Понго! - Перди!
Благодарим ви, г-н полицай. Как да ви се отплатим?
Само вашите кучета са с медальони.
Не знаем на кого са останалите.
Никой не се е обадил да си прибере кутретата.
Трябва да им намерим дом или ще отидат в кучкарника.
О, не! И дума да не става!
Не можем. Нямаме място. - Ще си купим по-голяма къща.
Нали вече имаме 17? Още няколко кучета...
Все ще измислим нещо.
Ще си имаш цял куп дечица.
Но не искам да дъвчат килимите или да лаят посред нощ!
Хайде, влизайте всички вътре, преди да сме се простудили.
Разтоварете кутретата!
Гледай сега.
Супер!
Злодеят е превъзходен.
Благодаря, Хърбърт. - Моите поздравления.
Благодаря. - Елате да обсъдим договора.
"Злодеят е превъзходен!"
Не мога да повярвам.
Бебето ни е на годинка, имаме нова къща, нов живот...
Имаме себе си. - И дойката.
А аз си имам вас тримата. - Имаме и две прекрасни кучета.
А те си имат своите деца. - И доведени деца.
А те пък имат свои деца. - И техните деца имат деца.
И децата им си имат деца. - Като заговорихме за деца...
Роджър, скъпи, имам прекрасна новина за теб.